Бесплатное скачивание авторефератов |
СКИДКА НА ДОСТАВКУ РАБОТ! |
Увеличение числа диссертаций в базе |
Снижение цен на доставку работ 2002-2008 годов |
Доставка любых диссертаций из России и Украины |
Catalogue of abstracts / Philology / Ukrainian language
title: | |
Альтернативное Название: | Синтаксико-стилистические ФУНКЦИИ ПРЕДЛОЖЕНИЙ С деепричастием в стиле современного УКРАИНСКОГО ЯЗЫКА |
Тип: | synopsis |
summary: | У Вступі обґрунтовано актуальність теми дослідження, з’ясовано стан її вивчення, визначено мету, завдання роботи, методи дослідження, вказано У першому розділі «Дієприслівник як віддієслівне утворення: проблеми вивчення» розглядаються різні підходи до встановлення місця дієприслівника серед частин мови, до проблеми адвербіалізації дієприслівників, функціонування дієприслівників як прийменників, участі у формуванні сполучників. Окремо поставлене питання про дієприслівник як стилістичний засіб. Урахування специфічної семантики дієприслівника, відмінної від дієслова і прислівника, його ролі як організатора своєрідного граматичного об’єднання Розділ другий «Стилістичні функції дієприслівників у книжних стилях» складається з чотирьох підрозділів. Перший присвячений офіційно-діловому стилю. У ньому характеризується функціонування дієприслівникових конструкцій у нормативно-правових актах. Матеріали для аналізу дібрано з Конституції України, Постанов Верховної Ради України, Господарського, Кримінально-виконавчого, Цивільного кодексів, Положення податкової служби. Обрання предметом аналізу названих актів обґрунтовується тим, що цей підстиль офіційно-ділового стилю найменш позначений стандартизацією оформлення документів на відміну У другому підрозділі розглядається функціонування дієприслівникових одиниць у науковому стилі на основі аналізу творів різних наук: гуманітарних – мовознавства і політичної економії, природничих – математики і техніки. Констатовано, що в цьому книжному стилі дієприслівникові звороти і вставні сполуки з дієприслівником репрезентовані достатньою мірою. У цьому схожість Третій підрозділ пов’язується з аналізом функціонування одиничних дієприслівників і дієприслівникових конструкцій у сфері публіцистики. Дослідження будується на прикладах, виписаних з газет і власне публіцистичних видань. Те, що публіцистичний стиль стоїть на перетині наукового, художнього і розмовно-побутового стилів, підтверджується функціонуванням дієприслівникових утворень у текстах газетно-публіцистичного і власне публіцистичного підстилів. Вплив наукового стилю помітний насамперед в ускладненні структури речення вставними сполуками з дієприслівником у їх основі. В обох підстилях публіцистичного стилю, але здебільшого на шпальтах газет, як і в художніх творах, одиничні дієприслівники засвідчуються в ролі прислівників або в складі фразеологізмів. Огляд газет останніх років доводить, що давня традиція виносити У четвертому підрозділі аналізується функціонування дієприслівника Щоб упевнитися в тому, що поширеність чи обмеженість у використанні дієприслівникових конструкцій пов’язані з особливостями підстилю, а не Здійснений у цьому розділі аналіз переконує в тому, що в книжних стилях дієприслівник у різному його функціонуванні при схожості стилістичних ознак Несхожість книжних стилів у використанні одиничних дієприслівників як прислівників: офіційно-діловому стилю таке їхнє функціонування чуже, в підстилях наукового (науково-популярному) і конфесійного (проповідях) стилів одиничні дієприслівники в ролі прислівників трапляються, але рідко, частіше засвідчуються Відмінність становить також використання вставних структур, побудованих У третьому розділі «Функціонування дієприслівника в художньому стилі» досліджуються особливості функціонування дієприслівників і дієприслівникових утворень у прозових, поетичних і драматичних творах майстрів слова XIX – XXI ст. Аналіз функціонування дієприслівника як самостійної одиниці, як синтаксичного центру дієприслівникового звороту й вставного словосполучення Серед інших стилів художній виділяється вживаністю в усіх типах речень Однак це загальне твердження не може бути віднесене до виділюваних Серед інших стилів він виокремлюється відмінною роллю дієприслівникових сполук у формуванні змістового наповнення висловлень. Виразну образність несуть у собі дієприслівникові звороти Стилістичну роль дієприслівникові звороти відіграють у випадку парцеляції. Будь-який інший стиль позбавлений такої властивості формувати образність як показник художності. У четвертому розділі «Дієприслівник у розмовно-побутовому стилі» аналізу піддані діалектне мовлення; фольклорні жанри: прислів’я, казки; епістолярний підстиль: приватне листування Лесі Українки, О. Довженка, М. Коцюбинського, М. Куліша; щоденникові записи, взяті з тритомного видання «Щоденники О. Гончара». На основі розглянутого можна констатувати, що дієприслівникові конструкції не чужі жодному з підстилів розмовно-побутового мовлення. Однак представлені вони в них по-різному. У невеликій кількості засвідчено Зіставлювані підстилі відмінні у використанні одиничних дієприслівників як прислівників і дієприслівникових зворотів. У діалектному мовленні частіше трапляються одиничні дієприслівники. В інших – кількісно переважає вживання дієприслівникових зворотів. У них знаходять місце й дієприслівникові звороти, дієприслівники в яких трансформуються в однорідний присудок, і звороти, синонімічні підрядним частинам. Серед останніх – дієприслівникові звороти, співвідносні з підрядними частинами способу дії, часу, умови, мети, причини, допустовості, супровідності. Однак їх уживаність у підстилях відмінна, що пояснюється специфікою фольклорних жанрів, особливостями усної оповіді Відмінності є й у використанні вставних зворотів із дієприслівником. Речення з ними знайдені лише на сторінках листів і щоденника. В інших підстилях такі речення не відзначені. Не виключено, що відсутність вставних зворотів, побудованих на основі дієприслівника, пояснюється тим, що дієприслівники почали недавно (можливо з XX ст.) функціонувати як прийменники, що дозволяє формувати з ними вставні конструкції. Отже, широке використання в розмовно-побутовому стилі дієприслівника служить вагомим аргументом на користь того твердження, що дієприслівникові конструкції є не тільки книжними, а й розмовно-побутовими. Інакше не можна було б пояснити використання письменниками й поетами XIX і XX ст. архаїчних і сучасних дієприслівникових конструкцій. Зрозуміло, що з розвитком освіти змінюватиметься розмовно-побутове мовлення, яке все більше набиратиме ознак літературного, що викличе до життя нові тенденції
ВИСНОВКИ
1. Стильовий і стилістичний аналіз одиничних дієприслівників, дієприслівникових зворотів, вставних словосполучень з дієприслівником ґрунтувався на розумінні граматичного статусу дієприслівника як окремої частини мови. 2. Щоб одержати всебічне уявлення про функціонування дієприслівника в усіх сферах мовленнєвої діяльності, вивченню були піддані всі стилі сучасної української мови. Предметом аналізу стали одиничні дієприслівники, що функціонують як прислівники, дієприслівникові звороти, вставні конструкції Дослідження довело функціонування названих синтаксичних одиниць у всіх стилях української мови. Це дає підстави визнати їх історично створеними, відстояними і широко вживаними компонентами синтаксичної і стилістичної систем української мови. Загальностильове їхнє функціонування служить доказом 3. Будучи загальностильовими елементами, дієприслівникові утворення неоднаково представлені у функціональних різновидах української мови. Неоднаково представлені в стилях мови два види дієприслівникових зворотів: ті, в яких дієприслівник трансформується в однорідний присудок, і ті, які перетворюються в підрядну частину складнопідрядних речень. До відмінностей стилів слід віднести й уживаність/неуживаність фразеологізмів з дієприслівником в їхній основі. Вони чужі офіційно-діловому й науковому стилям. В інших стилях засвідчуються в незначній кількості і не в усіх підстилях: не виявлено у власне публіцистичних текстах. Стилі несхожі і введенням дієприслівникових зворотів до складу підрядної частини складнопідрядного речення: в офіційно-ділових текстах, у конфесійному стилі речень з такою будовою не відзначено. В інших вони представлені з різною частотністю виявлених зразків. Як звичайні структури, вони фіксуються Стилі розрізняються також за поширеністю речень, ускладнених кількома дієприслівниковими зворотами. Ускладнені структури становлять ознаку книжних текстів. За вживаністю/невживаністю ускладнених будов диференціюються усна і писемні форми розмовно-побутового мовлення: усне мовлення не припускає використання висловлень з кількома дієприслівниковими зворотами; писемне (листування, щоденники) характеризується можливістю їх введення в текст. Це спостереження вказує на те, що добір і використання засобів мовленнєвої діяльності залежать не тільки і не стільки від екстралінгвальних вимог, скільки Стильова несхожість виявляється і у введенні в текст вставних конструкцій 4. Поділ функціональних стилів на підстилі і виявлення специфічних рис використання мовних засобів формування думки дають підстави стверджувати, що Не можна не враховувати своєрідність мовного оформлення науково-популярної літератури в межах наукового стилю. У науково-популярних текстах засвідчуються одиничні дієприслівники в позиції прислівника, фразеологізми Є відмінності і в функціональних можливостях дієприслівникових зворотів Специфіка у використанні дієприслівникових утворень помітна і в художній літературі, зокрема в її родах – прозі, поезії, драматургії. У прозових творах наявні всі випадки вживання дієприслівника як стилістичного засобу. Що ж до поезії і драматургії, то в них наявний не весь спектр словосполучень з дієприслівником: Деяку своєрідність у функціонуванні дієприслівника виявляють підстилі розмовно-побутового мовлення: у діалектному монолозі превалюють одиничні дієприслівники в ролі прислівника; використання дієприслівника як стилістичного засобу відтворення емоційності засвідчується у фольклорних текстах у більшій мірі, ніж в епістолярному підстилі чи в щоденниках; вставні словосполучення 5. Розглянуті зразки функціонування одиничних дієприслівників, дієприслівникових зворотів і вставних словосполучень з дієприслівником засвідчили їхню відмінну стилістичну роль. Уживані в ролі прислівників одиничні дієприслівники розширюють стилістичні можливості мовлення, виступаючи Напівпредикативність дієприслівникового звороту забезпечує використання його як стилістичного засобу, якому притаманний динамізм. З таким стилістичним забарвленням дієприслівникові звороти функціонують у всіх стилях. У художньому змалюванні подій і людських характерів дієприслівникові звороти відповідно У різних стилях вставні дієприслівникові структури служать для задоволення вимог кожного з функціональних різновидів: в офіційно-діловому і науковому вони сприяють вираженню зв’язку сусідніх висловлень, логічної пов’язаності змісту, послідовності і завершеності, уточненню формулювань; у художньому, публіцистичному й частково в конфесійному стилях – обґрунтуванню посилань чи ствердженню висловлюваного. 6. Зіставлення особливостей художнього стилю у використанні дієприслівникових структур з іншими стилями засвідчує суттєву відмінність 7. Використання одиничних дієприслівників у ролі прислівників у функції прийменників у складі вставних словосполучень, а також як складників новоутворених сполучників упевнює в тому, що мовленнєва дійсність, граматична система сучасної української мови продовжує зазнавати змін. Найбільш помітними сферами, в яких одиничний дієприслівник стає виразником означально-обставинного значення, є художня література. Означально-обставинну функцію набувають дієприслівникові форми, які стоять у слабкій позиції функціонально-семантичних категорій неперехідності, незворотності і в позиції немаркованого члена функціонально-семантичної категорії виду, тобто в позиції недоконаного виду. Функціонування дієприслівника як вторинного прийменника, що використовується самостійно чи в сполуці з власне прийменником, зумовлюється втратою дієприслівником залежності від дієслова-присудка і опосередкованого зв’язку з підметом. Утворені з такими дієприслівниками вторинні прийменники формують вставні структури, синонімічні вставним словосполученням
8. Дослідження не претендує на всебічне і повне висвітлення проблеми стильових і стилістичних якостей дієприслівникових утворень. Залишився неописаним ряд жанрів у складі офіційно-ділового, наукового стилів. Заслуговує |