Бесплатное скачивание авторефератов |
СКИДКА НА ДОСТАВКУ РАБОТ! |
Увеличение числа диссертаций в базе |
Снижение цен на доставку работ 2002-2008 годов |
Доставка любых диссертаций из России и Украины |
Каталог авторефератов / ФИЛОЛОГИЧЕСКИЕ НАУКИ / Германские языки
Название: | |
Альтернативное Название: | Прилагательные, обозначающие внешность человека в современном английском языке |
Тип: | Автореферат |
Краткое содержание: | У вступі обґрунтовано вибір теми дисертації, актуальність проведених досліджень, сформульовано мету і завдання, висунуто основні положення, які виносяться на захист, описано матеріал дослідження й методи його аналізу, визначено новизну, теоретичну і практичну цінність отриманих результатів. Перший розділ, “Теоретичні та методологічні передумови дослідження лексичної семантики”, присвячено теоретико-лінгвістичним основам дослідження. Останнім часом у лінгвістичній літературі обговорюється проблема типів сполучуваності лексем та відношень між ними. Одна з перших спроб розмежувати різні типи контекстів (лексичний, що зводиться до підкласу слів; лексичний, що не зводиться до підкласу слів; синтаксичний), а разом з тим виділити типи сполучуваності була здійснена Н.М.Амосовою. У сучасній лексикології за Н.М.Амосовою і Ю.Д.Апресяном сполучуваність розглядається на трьох рівнях: семантичному, лексичному та синтаксичному. У живому мовленні усі види сполучуваності зливаються. Їхній поділ вважається штучним, умовним і викликаним пізнавальною лінгвістичною метою. Під синтаксичною сполучуваністю розуміють здатність слова вступати в синтагматичні зв’язки з іншими словами на рівні класу слів (граматичного розряду). Дослідження синтаксичної сполучуваності передбачає виявлення набору та умов реалізації синтаксичних зв’язків слова. Під лексичною сполучуваністю розуміють здатність слова сполучатися з окремими словами (сполучуваність на рівні одного слова). Дослідження лексичної сполучуваності слова ставить за мету визначення набору слів, з якими воно може сполучатися у мовленні, та умов реалізації словосполучень. Лексична сполучуваність розкриває індивідуальні семантичні особливості окремого слова. Під семантичною сполучуваністю розуміють здатність слова вступати в синтагматичні зв’язки з підкласом слів. Вивчення семантичної сполучуваності передбачає об’єднання окремих слів у підкласи за їх семантичною подібністю. Отже, синтаксична сполучуваність ґрунтується на граматичних потенціях слів, лексична – на індивідуальних властивостях слів, семантична – на властивостях такого підкласу слів, який утворює певну “ідеографічну групу” (за висловленням Н.М.Амосової), тобто групу слів, з’єднану спільними семантичними ознаками. З вищесказаного випливає, що слово, яке семантично реалізується, може сполучатися: а) з класом слів; б) з підкласом слів; в) з окремо взятими словами. Типологія лексичної сполучуваності докладно представлена у праці професора В.В.Левицького (1989), який доводить, що у виділених вище моделях сполучуваності доцільно розглядати не тільки слово, але і лексико-семантичну мікросистему (ЛСМ), і лексико-семантичний варіант слова (ЛСВ). У результаті отримуємо дев’ять основних типів сполучуваності лексичних одиниць. З урахуванням цих типів сполучуваності, предметом нашого дослідження є сполучуваність семантична, тобто сполучуваність підкласів прикметників з підкласами іменників. У другому розділі, “Синтагматичні та парадигматичні відношення між прикметниками, що позначають зовнішність людини в англійській мові”, описано процедуру інвентаризації досліджуваної мікросистеми і проведено класифікацію всередині неї, досліджено частотні характеристики виділених підкласів прикметників, охарактеризовано синтагматичні зв’язки і парадигматичні відношення між досліджуваними підкласами прикметників. В англійській мові лексичні засоби опису зовнішності людини являють собою велику понятійну сферу. Досліджувана мікросистема виходить за рамки семантичного поля і лексико-семантичної групи у класичному розумінні. Теорія подібних мікросистем ще недостатньо розроблена. Прикметники зовнішності людини об’єднуються у так звану “розширену тематичну групу” (чи понятійну сферу), а семантичні підкласи в нашій роботі ([colour], [shape], і т.п.) – це компоненти даного тематичного утворення. Великий смисловий обсяг корпусу досліджуваних прикметників, складність їх семантичного структурування зумовили вибір інтуїтивно-логічного методу інвентаризації. За основу відбору прикметників нами взята семантика іменників – зовнішність людини. Фіксувалися усі лексеми, які описують окремі частини людського організму, а також такі, що характеризують поставу, вираз обличчя, погляд, жест, посмішку, оскільки, на нашу думку, дані прикметники безпосередньо відносяться до опису зовнішності людини живої. Прикметники, що описують елементи одягу людини, не розглядалися. Відомо, що для опису семантики прикметників важливим завданням є визначення їхньої референтної сфери, тобто сфери предметів чи подій, що мають відповідну ознаку (О.М.Вольф, І.Р.Вихованець). Практично це вирішується за допомогою розгляду семантичної сполучуваності прикметників з певними підкласами іменників. При вивченні семантичної сполучуваності прикметників, що позначають зовнішність людини, ми розглядали сполучуваність у моделі “досліджуваний підклас + підклас слів-партнерів”. Під семантичною сполучуваністю підкласів слів ми розуміємо сполучуваність більших чи менших за обсягом лексичних мікросистем з семантичними підкласами слів (за визначенням В.В.Левицького). Процедура дослідження синтагматичних зв’язків підкласів прикметників з підкласами іменників складалася з таких операцій: · 1. Поділ усього корпусу досліджуваних прикметників на певну кількість семантичних підкласів. · 2. Поділ усього корпусу іменників, з якими сполучаються досліджувані прикметники у тексті, на певну кількість підкласів. · 3. Складання таблиці сполучуваності досліджуваних підкласів прикметників з виділеними підкласами іменників. · 4. Складання на основі цієї вихідної таблиці альтернативних (чотирипільних) таблиць для наступної статистичної обробки. · 5. Статистичний аналіз альтернативних (чотирипільних) таблиць за допомогою критерію хі-квадрат та коефіцієнта спряженості. 6. Обробка та інтерпретація отриманих даних. Оскільки теорія підкласів слів у сучасній лінгвістиці розроблена недостатньо, вивчення семантичної сполучуваності пов’язане з цілою низкою труднощів теоретичного та практичного порядку, які виникають насамперед у процесі семантичної класифікації слів. Семантична класифікація слів передбачає класифікацію реалій та їх відображення у нашій свідомості. Через відсутність об’єктивних критеріїв визначення у досліджуваних слів конкретних семантичних ознак слово може належати одночасно до різних семантичних груп. Зважаючи на це, доцільно використовувати емпіричний метод, тобто виходити з фактів, які надає досліджуваний матеріал. Отже, поділ на семантичні підкласи у нашій роботі базується на мовній інтуїції дослідника і має неформальний характер. Виходячи з попередніх досліджень семантичних класифікацій прикметників, ми синтезували накопичений досвід, застосували його до англійських прикметників, що позначають зовнішність людини, максимально пристосувавши відомі класифікації до потреб нашого дослідження. Підкласи прикметників виділяються на основі членування корпусу ад’єктивних слів як групи слів, у семантичній структурі яких відзначена якась окрема спільна для них сема. При виділенні узагальнених сем використовувалися словникові дефініції декількох репрезентативних тлумачних словників і враховувався контекст. Для даного дослідження достатньо використання таких сем, які служать основою великих лексичних груп і чітко визначаються логіко-інтуїтивним шляхом. Так, корпус прикметників був поділений нами на 18 семантичних підкласів, виділених дистрибутивно-статистичним та інтуїтивно-логічним методами і сформованих на основі об’єднання за спільною для кожного підкласу семою: 1) [colour], 2) [light], 3) [dimensions], 4) [shape], 5) [surface], 6) [physical nature], 7) [assessment], 8) [emotion], 9) [character], 10) [intellect], 11) [movement], 12) [name], 13) [texture], 14) [smell], 15) [temperature], 16) [weight], 17) [material], 18) [intensity]. Назви підкласів носять умовний характер. Серед іменників, зафіксованих у тексті з досліджуваними підкласами прикметників, нами виділено 27 семантичних підкласів. Ми виходимо з положення про те, що конкретна ознака не існує сама по собі, поза її носієм, сфера застосування прикметника залежить у першу чергу від обсягу сфери денотатів-предметів або подій, які мають відповідну ознаку. Отже, створення інвентаря підкласів іменників відбувається за їхньою денотативною спільністю. Згідно з семантичними дослідженнями останнього десятиліття, особа людини в мові представлена перш за все як фізична, психічна і соціальна. Ці три сфери пов’язані як у реальній дійсності, так і в її мовній концептуалізації. Враховуючи даний факт, деякі дослідники (Г.М.Яворська) стверджують, що лінгвістичні позначення особливостей моторики разом із зазначенням деталей зовнішності, вікові характеристики, ознаки статури тощо формують фізичний аспект мовного уявлення про людську особистість. Крім того, опис кінетичної поведінки персонажу художнього твору – дійовий спосіб вираження настрою персонажа, його портретних і психологічних характеристик (Н.В.Накашидзе). У цьому смислі лінгвістичні позначення рухів людини пов’язані з назвами інших фізичних ознак. Тому, на наш погляд, доцільно виділити окремий підклас [gesture] поряд з підкласами [eyes], [trunk] та ін.
В окремі підкласи згруповані іменники, які позначають людину або її зовнішність взагалі ([persons], [appearance]), поставу ([сarriage]), вираз очей або обличчя ([countenance]), погляд ([look]), жест ([gesture]), посмішку ([smile]). В окрему групу [pronouns] виділені займенники, хоча цей підклас можна віднести до чисто дистрибутивного, а не семантичного підкласу. |