Бесплатное скачивание авторефератов |
СКИДКА НА ДОСТАВКУ РАБОТ! |
Увеличение числа диссертаций в базе |
Снижение цен на доставку работ 2002-2008 годов |
Доставка любых диссертаций из России и Украины |
Каталог авторефератів / ЕКОНОМІЧНІ НАУКИ / Економіка підприємництва
Назва: | |
Тип: | Стаття |
Короткий зміст: |
ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА РОБОТИ
Актуальність теми. Становлення регіонів як самостійних суб’єктів економічних відносин породжує безліч протиріч, подолання яких стає можливим лише шляхом міжрегіональної конкуренції. Водночас, сама конкурентна боротьба між регіонами переноситься в різні сфери їхніх інтересів, починаючи задоволенням повсякденних запитів населення і закінчуючи пошуком та залученням зовнішніх і внутрішніх інвестицій на свою територію. Перемагають у такій конкурентній боротьбі саме ті регіони, конкурентоспроможність яких кількісно та якісно відрізняється від інших. У зв’язку з чим актуалізується проблема знання (як наукового, так і прикладного) саме тих основних характеристик регіональної конкурентоспроможності, що найбільшою мірою цьому сприяють. У рамках сучасної парадигми “регіон-система” з’являється реальна можливість розглядати регіон будь-якого рівня як регіональну економічну систему чи як деяку сукупність різних елементів продуктивних сил, взаємозалежних між собою географічним (у масштабах окремої території) розташуванням, процесами суспільного відтворення і сформованими між ними господарськими зв’язками. При цьому, регіональна економічна система може бути охарактеризована деякими параметрами, порівняння яких з аналогами дає змогу одержати певне уявлення про наявність чи відсутність відповідної конкурентоспроможності. У даному разі саме зведення таких параметрів стає основним носієм інформації про конкурентоспроможність регіонів. Природною в цих умовах є ситуація, що передбачає необхідність вибору основних показників конкурентоспроможності регіонів. Одні фахівці вважають, що такими повинні виступати показники економічного і соціального розвитку регіону; другі – що такими показниками повинні бути зовнішні та внутрішні фактори ефективної взаємодії регіону як системи; треті – що як показники регіональної конкурентоспроможності повинні використовуватися наявні територіальні пропорції та умови диференціації економіки регіону; четверті – що такими показниками повинні виступати прояви просторової дезінтеграції тощо. При цьому є два загальних підходи до визначення показників регіональної конкурентоспроможності: перший полягає в побудові рангових чи рейтингових оцінок регіональних відмінностей, а другий – у визначенні рангів чи рейтингів, що характеризують рівні диференціації відповідних показників розвитку регіонів. Саме в таких оцінках відбивається здатність кожного регіону демонструвати свої кращі риси, за якими можна судити про його конкурентоспроможність. Поки що не існує в завершеному вигляді науково обґрунтованої системи показників регіональної конкурентоспроможності, як не існує і визначеного порядку в системі обліку факторів, які можна використовувати для характеристики регіональних конкурентних переваг і позицій, що обумовило актуальність та своєчасність цього дослідження. Зв'язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Наукове дослідження було виконано відповідно до планів науково-дослідних робіт Інституту економіко-правових досліджень НАН України за темою “Методологія економічної діагностики розвитку територій (регіонів)” (ДР № 0105U008666), де дисертантом як співвиконавцем було запропоновано ряд заходів щодо теоретичної та методичної розробки питань, пов’язаних з формуванням системи показників регіональної конкурентоспроможності. Мета і завдання дослідження. Метою дисертаційної роботи є теоретичне обґрунтування, емпіричне пророблення і методичне забезпечення можливих оцінок конкурентоспроможності регіонів на основі формування відповідної системи показників. Згідно до визначеної мети в роботі були вирішені такі наукові завдання: визначено передумови виникнення і посилення конкуренції між окремими регіонами як суб’єктами економічних відносин; уточнено визначальні характеристики (умови, фактори) регіональної конкурентоспроможності; визначено перелік основних показників конкурентоспроможності регіонів; установлено оцінки сучасним конкурентним перевагам окремих регіонів країни; визначено тенденції та характер формування конкурентних позицій окремих регіонів України; концептуалізовано систему формування показників регіональної конкурентоспроможності; обґрунтовано принципи класифікації факторів конкурентоспроможності регіонів; визначено критерій ефективності показників регіональної конкурентоспроможності. Об’єктом дослідження є процеси економічної конкуренції між регіонами (економічними системами). Предметом дослідження виступає науковий інструментарій визначення оцінок регіональної конкурентоспроможності. Методи дослідження. Методологічною основою виконаного наукового дослідження послужили фундаментальні положення економічної теорії та регіональної економіки, праці вітчизняних і зарубіжних учених з питань регіоналістики, статистики і математичних методів в економіці. Знайшли вирішення теоретичні та прикладні питання виміру процесів економічного і соціального розвитку регіонів різного рівня у роботах вітчизняних фахівців: Б.І. Адамова, В.М. Василенка, В.М. Геєця, М.І. Долішнього, Б.Т. Кліяненка, В.В. Максимова, Т.С. Максимової, В.К. Мамутова, С.В. Мочерного, Л.А. Савельєва, Т.В. Уманець, М.Г. Чумаченка та ін. Серед зарубіжних фахівців, які займаються вирішенням теоретичних і прикладних проблем регіональної конкурентоспроможності, можна виділити О.Г. Гранберга, С.В. Казанцева, В.М. Лєксіна, П.А. Минакира, Р.І. Шніпера, О.С. Пчелінцева, М.Е. Портера, О.М. Швецова, С.А. Суспіцина, К.В. Павлова та ін. Для вирішення задач, які поставлено у дисертації використовувалися такі методи: системно-структурного аналізу – для ідентифікації складових регіонального економічного простору, а саме, регіональних економічних систем; економіко-статистичного аналізу – для обробки статистичних даних, що характеризують наявність регіональних конкурентних переваг і позицій; економіко-математичного аналізу – для встановлення залежностей між окремими параметрами регіональної економічної системи; логіко-структурного обґрунтування – для розробки наукового інструментарію кількісних і якісних оцінок регіональної конкурентоспроможності; графічного опису – для віртуальної ілюстрації та просторового зображення досліджуваних процесів і явищ економічного і соціального розвитку регіонів. Нормативною базою наукового дослідження були Конституція України, закони України, укази Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні документи міністерств і відомств. Фактологічна база дисертаційної роботи була сформована на основі статистичних даних Державного комітету статистики України, Головного статистичного управління у Донецькій області, даних про характеристики регіональних конкурентних переваг і регіональних конкурентних позицій. Наукова новизна одержаних результатів дослідження. На основі комплексного дослідження теоретичних і практичних особливостей використання регіонами своїх конкурентних переваг і конкурентних позицій обґрунтовані методичні положення з формування системи показників регіональної конкурентоспроможності для забезпечення відповідної просторово-часової кількісної та якісної визначеності. Найважливішими результатами, що характеризуються новизною й аргументованістю є такі: вперше: запропоновано систему показників регіональної конкурентоспроможності на основі визначення основних принципів формування, структуризації складу статистичної бази, конкретизації інструментарію оцінок, що дає змогу більш точно позиціонувати окремі регіони в просторово-часовому вимірі та виявляти умови (резерви) їх поступального руху і розвитку; обґрунтовано класифікацію факторів регіональної конкурентоспроможності на основі виділення відповідних ознак (підстав), що дає можливість здійснювати безупинний пошук ефективних заходів, здатних забезпечувати не тільки стійкий стан регіону в його конкурентній боротьбі, але й впливати на характер протікання відтворювальних процесів; установлено критерій ефективності регіональної конкурентоспроможності (у розрахунку єдності та взаємозв’язку його кількісних і якісних визначень), що відбиває, з одного боку, виробничі відносини (співвідношення результатів і витрат, зміни умов (обставин) розташування одного регіону щодо іншого), а, з іншого – спосіб виміру цієї ефективності (порівняння з установленими або можливими стандартами, зразками), що сприяє відстеженню динаміки і змісту процесів, які здійснюють вирішальний вплив на рівень і характер конкурентоспроможності регіонів; удосконалено: методичні підходи до визначення оцінок конкурентних переваг окремих регіонів на основі добору і використання показників ресурсної забезпеченості, що дозволило диференціювати їх за рівнями конкурентоспроможності; прийоми порівняльного аналізу конкурентних позицій регіонів на основі використання базисних індексів, що забезпечили якомога точне визначення тенденцій формування і змісту їхньої конкурентної боротьби; дістали подальшого розвитку: теоретична аргументація виникнення і посилення конкуренції між окремими регіонами, розглянута відносно регіональних економічних систем, утворених продуктивними силами, що сприяло більш точному визначенню термінів: “регіональна конкурентоспроможність”, “регіональні конкурентні позиції”; визначення терміна “регіональні конкурентні позиції”, під яким запропоновано вважати процеси використання наявних на даній території сукупних факторів, перетворених на продукцію, роботи і послуги, що забезпечують території відмітні риси та особливості порівняно з іншими територіями; уточнення основних характеристик конкурентоспроможності регіонів, що стосуються зовнішніх і внутрішніх факторів розвитку територій, умов територіальної диференціації, використання яких дає змогу проводити більш поглиблений порівняльний аналіз стану регіонів. Практичне значення одержаних результатів. Методичні розробки з формування системи показників регіональної конкурентоспроможност і розширюють наукову базу для подальших досліджень регіональних проблем сучасності. Основні положення, викладені автором у дисертації, доведені до рівня методичних розробок і практичних рекомендацій, дозволяють істотно підвищити об’єктивність оцінок конкурентних переваг і конкурентних позицій окремих регіонів. Вони призначені для використання в практиці управління економікою регіону з урахуванням динаміки і змісту відтворювальних процесів, що протікають на відповідних територіях. Практична цінність виконаного дослідження визначається адресною спрямованістю конкретних рекомендацій для різних рівнів управління. До результатів, які мають найбільше практичне значення, належать: пропозиції відносно структури та складу системи показників регіональної конкурентоспроможності, які складаються з кількісних та якісних характеристик конкурентних переваг та конкурентних позицій, що можуть бути використані для відповідних оцінок; класифікація факторів конкурентоспроможності регіону, прямий та непрямий характер яких проявляється у кількісних та якісних характеристиках наявних ресурсів на даній території, що дозволяє чітко позиціонувати регіон у порівнянні з іншими; обґрунтованість критерію ефективності конкурентоспроможності регіону, формами прояву якого виступають відповідні показники, кожен з яких є відносно самостійним, що дозволяє відслідковувати динаміку і зміст процесів, які роблять вирішальний вплив на конкурентоспроможність регіону. Основні положення дисертаційної роботи були використані: Головним управлінням статистики в Донецькій області у аналітичній доповіді (довідка № 01/2–7/23 від 13.04.2007 р.), Управлінням статистики при підготовці програми економічного і соціального розвитку м. Горлівки Донецької області на 2007 р. (довідка № 233 від 22.05.2007 р.), Мар’їнською районною радою Донецької області при формуванні стратегії економічного і соціального розвитку м. Мар’їнка до 2011 р. (довідка № 119 від 16.05.2007 р.). Науково-методичні розробки, наведені в дисертаційній роботі, використовуються в навчальному процесі Донецького державного університету управління МОН України (довідка № 01-12/823 від 10.10.2007 р.). Особистий внесок здобувача. Дисертаційна робота є самостійно виконаним науковим дослідженням, в якому викладено авторський підхід до реалізації парадигми “регіон-система”. Наукові положення, висновки і рекомендації отримані автором самостійно та є особистим внеском в регіональну економіку. З наукових публікацій, підготовлених у співавторстві, у дисертаційній роботі використані тільки ті положення, що отримані автором особисто. Внесок здобувача у спільно опубліковані роботи конкретизовано у списку праць за темою дисертації. Апробація результатів дослідження. Основні наукові положення та практичні результати дисертації доповідалися автором і одержали схвалення на: II Міжнародній науково-практичній конференції “Сучасні наукові дослідження – 2006” (м. Дніпропетровськ, 2006 р.); I Міжнародній науково-практичній конференції “Наука: теорія та практика – 2006” (м. Дніпропетровськ, 2006 р.); V Міжнародній науково-практичній конференції “Наука й освіта – 2007” (м. Дніпропетровськ, 2007 р.); III Міжнародній науково-практичній конференції “Науковий простір Європи – 2007” (м. Дніпропетровськ, 2007 р.); III Науково-практичній конференції студентів, аспірантів та молодих вчених “Актуальні питання розвитку фінансової науки на сучасному етапі” (м. Донецьк, 2007 р.); Міжнародній конференції “Dynamika naukowych badań – 2007” (Przemyśl, 2007 r.). Публікації. За результатами виконаного дослідження опубліковано 14 наукових праць, з них 7 – у наукових фахових виданнях, 6 – за матеріалами конференцій. Загальний обсяг публікацій складає 4,65 д.а., з яких особисто авторові належить 4,26 д.а. Структура й обсяг роботи. Дисертація складається зі вступу, трьох розділів, висновків. Загальний обсяг роботи складає 174 сторінки комп’ютерного тексту. Дисертація містить 28 таблиць, 4 рисунки, 4 додатки та список використаних джерел з 160 найменувань на 15 сторінках.
|