Оценочные фразеологические единицы в английском И УКРАИНСКОМ ЯЗЫКАХ: лингвокогнитивный АСПЕКТ
Тип:
Автореферат
Короткий зміст:
У вступі обґрунтованоактуальність обраної теми, визначено об’єкт, предмет та матеріал дослідження, сформульовано мету та завдання роботи, розкрито наукову новизну, теоретичне та практичне значення отриманих результатів, визначено емпіричний матеріал та методи дослідження.
1. У першому розділі „Лінгвокогнітивні засади опису семантики оцінних фразеологічних одиниць”, що містить теоретичне обґрунтування основних положень дослідження й характеристику поняттєвого апарату, висвітлюються сучасні підходи до трактування конотативного макрокомпонента значення, розглядаються такі компоненти конотації, як оцінний і культурний, визначено їхнє місце у структурі фразеологічного значення, обґрунтовано актуальність вивчення семантики фразеологічних одиниць з позицій когнітивного підходу.
1.1. Фразеологічна номінація є розповсюдженим способом вербалізації уявлень про різні аспекти життя мовного співтовариства. ФО як знаки культури об'єктивують аксіологічну систему концептів, що становлять ціннісну картину світу різних мовних спільнот. Оцінні ФО є важливим способом презентування структур знань про навколишній світ. Фразеологічна номінація – це вторинна непряма номінація, що ґрунтується на використанні готових мовних форм у вторинній функції. Специфіка фразеологічної номінації зумовлена лінгвістичними властивостями фразеологічних одиниць як знаків вторинного утворення, усталеністюта нарізнооформленістюїх компонентного складу. Під фразеологічним переосмисленням розуміється повне чи часткове образне перетворення вільного словосполучення, що ґрунтується на семантичному зсуві. Переосмислення є результатом взаємодії лінгвістичних і екстралінгвістичних факторів. За типом фразеологічної номінації виділяються ОФО, оцінне значення яких виникло в результаті вторинних, третинних, змішаних та одноелементної номінацій (О.В. Кунін).
1.2. У структурі фразеологічного значення разом з сигніфікативно-денотативним макрокомпонентом виділяєтьсяконотативний макрокомпонент, який, у свою чергу, складається з декількох складників. У дослідженні, услід за І.В. Арнольд, до конотації відносяться емотивний, оцінний, експресивний і функціонально-стилістичний компоненти. Конотація у фразеології відрізняється від конотації в лексиці. Більшість дослідників одностайна в тому, що конотація становить один із компонентів лексичного значення. Конотація лексичної одиниці нашаровується на денотативне значення. Виділення конотативних чинників для фразеологічної системи викликає певні труднощі, оскільки ФО є нарізнооформленими одиницями, що виконують номінативно-експресивну функцію. Утворення ФО відбувається суцільно на базі непрямої номінації або глобальної семантичної трансформації, та їх комунікативна значущість, у першу чергу, позначається як оцінна і характеризувальна. Тому з моменту утворення ФО релевантною ознакою її семантики є наявність конотативного компонента. Конотативний компонент входить до структури фразеологічного значення разом з денотативним і сигніфікативним компонентами. Специфіка фразеологічного значення полягає в тому, що конотативний компонент є центральним компонентом значенняФО. Ядром конотативного компонента євнутрішня форма ФО, що включає, окріммотивувальних засад, комплекс ситуативно-предметних івласне мовних асоціацій.
1.3. Оцінка посідає важливе місце у структурі фразеологічного значення. Оцінний блок значення ФО розкриває ціннісневідношення мовця допозначуваного, іце відношеннятакожопосередкованокультурним знанням: воно співвідноситься і з системою цінностей, яка склалася в культурі, ізраціональними, щоденно-побутовиминастановамисоціуму, які виражаються у стереотипах поведінки і соціальних кліше. Способи вираження оцінного значення різні. Воно може формуватися за рахунок наявності у складі ФО слів з негативною чи позитивною конотацією, закріпленою в їх значеннях. Оцінне значення мотивовано емоційними асоціаціями, пов’язаними з конкретним компонентом фразеологізму, з певною ситуацією, закладеною в основу одиниці, зумовлено наявністю у тлумаченнях позначок різного характеру, які вказують на емотивність значення, стилістичні особливості використання і т.ін. Установити наявність оцінної конотації у структурі ФО можна також шляхом аналізу її етимології. Комплексний розгляд ФО дає найбільш повне уявлення про внутрішні механізми формування і функціонування оцінного компонента у фразеологічній системі знаків. Оцінка взаємодіє з іншими компонентами конотації у структурі фразеологічного значення. Емоційний характер ФО формується в тісному взаємозв'язку з утворенням їхньої образності під час метафоричного переносу. Емоційність, оцінність, а також образність становлять мовну основу експресивності або виразності. Образність є одним із джерел формування у ФО оцінного значення, що може виникати в результаті образного переосмислення дійсності. Фразеологічна оцінка також тісно взаємодіє з національно-культурним компонентом значення, у вигляді якого вербалізуються фонові знання в семантиці мовних одиниць різних рівнів: у словах, словосполученнях, реченнях. Культурний компонент є частиною конотативного макрокомпонента значення. Фонові мовні одиниці є складовою частиною культурно-етнічного фонду знань певного мовного колективу, який містить всю сукупність спільних знань членів цього колективу, частина яких може бути спільною і для представників інших народів. Оцінні фразеологічні одиниці з культурним компонентом займають важливе місце у мовній картині світу носіїв різних мов. Вони пов’язані з повсякденним життям людини, її зовнішністю, основними заняттями, звичками, переживаннями, почуттями, поведінкою, відображають особливості середовища, в якому живе мовне співтовариство, історичні події, звичаї, традиції, що відтворює антропоцентричний характер фразеології.
1.4. Когнітивний підхід до опису значення оцінних ФО дозволяє інтерпретувати механізм співвіднесення в процесі мовленнєвомисленнєвої діяльності системи мовних значень з системою фонових значень, які є необхідною умовою правильного сприйняття і використання досліджуваного мовного матеріалу. Концепт розуміється як багатовимірне ментальне утворення, у складі якого виділяються образно-перцептивний, поняттєвий і ціннісний аспекти (В.І. Карасик 2005, с. 29) і який характеризується етнокультурним позначенням та етноспецифічністю (С.Г. Воркачов). Критерієм цінності вираженого ФО поняття є соціальна оцінка явища, що склалася в цьому мовному колективі, явища, яке описується однойменним сполученням слів. Така оцінка є заздалегідь запрограмованою, вона повинна бути у всіх носіїв мови однаковою і є наявною вже на рівні прототипу ФО.
Аналіз літератури з проблеми дослідження, а також характер емпіричного матеріалу дозволили визначити таку модель опису оцінних концептів. Вихідним в аналізі семантики концепту є положення щодо ізоморфізму значення як мовної сутності і концепту як ментальної сутності (J. Fauconnier, R. Jackendoff). Концепт розглядається як такий, що матеріалізується у вигляді предметноцентричного фрейму-пропозиції (С.А. Жаботинська), який складається з логічного суб’єкта ХТОСЬ / ЩОСЬ, до якого приєднуються декілька логічних предикатів, що характеризують суб’єкт за різними параметрами (кількісним, якісним, локативним, темпоральним, оцінним). У контексті завдань зазначеного дослідження концептуальний аналіз проводиться з використанням процедур семантичного аналізу імені концепту для встановлення семантичного обсягу фразеологічних одиниць, що вербалізують концепт, його етимологічних характеристик, а також інтерпретативного лінгвокультурологічного аналізу оцінних концептів для виявлення культурно-маркованих концептуальних характеристик та ціннісних домінант мовної особистості. Під час концептуального аналізу була окреслена загальна фреймова структура змісту концепту.
2. Другий розділ „Особливості вербалізації оцінних концептів засобами англійської фразеології” присвячений вивченню специфіки моделювання семантики оцінних ФО в англійській мові, опису їхньої структури, а також особливостей вираження культурного компонента значення в семантиці ОФО.