Каталог / ДЕРЖАВНЕ УПРАВЛІННЯ / Теорія та історія державного управління
скачать файл: ![](/design/img/wordl.gif)
- Назва:
- ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА В УКРАЇНІ В КОНТЕКСТІ ІНТЕГРАЦІЇ В ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СОЮЗ (державно-управлінський аспект)
- Альтернативное название:
- ФОРМИРОВАНИЕ ИНФОРМАЦИОННОГО ОБЩЕСТВА В УКРАИНЕ В КОНТЕКСТЕ ИНТЕГРАЦИИ В ЕВРОПЕЙСКИЙ СОЮЗ (государственно управленческий аспект)
- ВНЗ:
- ЛЬВІВСЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ ПРИ ПРЕЗИДЕНТОВІ УКРАЇНИ
- Короткий опис:
- ЛЬВІВСЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ ПРИ ПРЕЗИДЕНТОВІ УКРАЇНИ
На правах рукопису
УДК 35: 659.2
Григор Олег Олександрович
ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА В УКРАЇНІ
В КОНТЕКСТІ ІНТЕГРАЦІЇ В ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СОЮЗ
(державно-управлінський аспект)
25.00.01 теорія та історія державного управління
Дисертація на здобуття наукового ступеня
кандидата наук з державного управління
Науковий керівник:
Чукут Світлана Анатоліївна,
доктор наук з державного
управління, доцент
Львів - 2003
ЗМІСТ
ВСТУП..........................................................................................................
3
РОЗДІЛ 1. ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНИЙ АНАЛІЗ ДОСЛІДЖЕННЯ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА...
15
1.1. Теорія постіндустріального суспільства як джерело концепцій інформаційного суспільства
15
1.2. Політика і засоби масової інформації в теоріях інформаційного суспільства
20
1.3. Економічні аспекти теорій інформаційного суспільства..
28
1.4. Місце сучасних інформаційних і комунікаційних технологій у теоріях інформаційного суспільства..
35
1.5. Етичні аспекти розвитку інформаційного суспільства..
41
Висновки до першого розділу
53
РОЗДІЛ 2. ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДОСВІД ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА..
56
2.1. Основні принципи і методи формування інформаційного суспільства в контексті міжнародного досвіду.
56
2.2. Основні етапи і засади побудови інформаційного суспільства Європейського Союзу.
73
2.3. Е-Європа пріоритетний напрямок розбудови інформаційного суспільства
96
Висновки до другого розділу.
118
РОЗДІЛ 3. ДЕРЖАВНЕ УПРАВЛІННЯ ФОРМУВАННЯМ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА В УКРАЇНІ.
123
3.1. Передумови розвитку інформаційного суспільства в Україні .....
123
3.2. Нормативно-правове забезпечення формування інформаційного суспільства в Україні...
129
3.3. Програма Електронна Україна”.
147
Висновки до третього розділу
168
ВИСНОВКИ.
171
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ........................
177
ДОДАТКИ.
198
ВСТУП
Актуальність теми. Питання формування інформаційного суспільства є надзвичайно важливими і актуальними. Це зумовлено, з одного боку, як вимогами часу, тобто розвитком сучасних інформаційних і комунікаційних технологій, відповідним їх використанням в усіх сферах життя, так і, з другого боку, зростанням кількості та якості інформації, засвоєння якої не можливе без відповідного впровадження зазначених інформаційних технологій. Це передбачає, у свою чергу, і модернізацію всієї системи державного управління. Так, якщо раніше проблема інформаційного суспільства становила інтерес лише для науковців, то в наш час це питання державної ваги. Кожен лідер, політичний діяч, якщо він хоче бути почутим, повинен активно використовувати зазначені технології і не просто використовувати, а й за їх допомогою формувати свій імідж, імідж своєї держави, імідж як зовнішній, так і внутрішній. Відомо, що інформація лише тоді стає знанням, коли вона почута і сприйнята (засвоєна). Без цього будь-які події, що відбуваються у світі, не будуть сприйматися як події на рівні громадськості. Хоч би, скільки велася розмова про відкритість і прозорість влади, але якщо не будуть працювати ці механізми відкритості, поки громадяни не матимуть можливості ними скористатися, все це залишиться в кращому разі гарними намірами.
Починаючи з середини 90-х років ХХ століття кардинальні зміни, що відбуваються в усьому світі, насамперед становлення інформаційного суспільства, змусили переглянути пріоритети державної політики провідних країн світу. Кожна країна, яка не хоче залишитися на узбіччі світового цивілізаційного розвитку, розробляє і впроваджує різноманітні державні програми, що сприяють формуванню інформаційного суспільства або окремих його складових, таких як: заохочення до використання Інтернету, запровадження дистанційної освіти та освіти протягом усього життя, розвиток електронної комерції, реалізація електронного уряду, становлення електронної медицини, надання різноманітних електронних послуг тощо. Україна, починаючи з 2000 р., активно включилася в зазначений процес. Однак на цьому шляху виникає чимало труднощів, пов’язаних насамперед з недостатньою технічною базою, складним фінансовим забезпеченням цього процесу, неналежним законодавчим супроводом, а також відсутністю ґрунтовних наукових досліджень процесу формування інформаційного суспільства та його складових з урахуванням кращого зарубіжного досвіду, зокрема розгляду державницько-управлінського підходу до вирішення даної проблеми. Необхідність цього зумовлена тим, що зміни, які відбуваються в суспільстві внаслідок розвитку інформаційних технологій, суттєво впливають на зміст, функції та цілі управління державою. Це вимагає розвитку всієї системи державного управління, її перегляду з орієнтацією на здобутки найкращого зарубіжного досвіду використання сучасних інформаційних і комунікаційних технологій, переходу до нових механізмів впливу на економічні, політичні та соціальні процеси.
Як зазначають експерти з розвитку інформаційних і комунікаційних технологій ООН, „досвід безлічі країн, включаючи країни, що розвиваються і з перехідними економіками, деякі з яких існують в умовах серйозної нестачі ресурсів, складної політичної ситуації і гострих соціально-економічних проблем, показує, що рішучі дії щодо забезпечення переходу цих країн у нове цифрове століття не виявилися марними і мають відчутні позитивні результати в економічних, соціальних і політичних сферах”[117]. Окрім того, цей досвід довів, що суперечка про те, чи варто впроваджувати інформаційні технології лише після значних успіхів у боротьбі з бідністю, не обґрунтована: інформаційні технології забезпечують істотні та швидкі переваги, у тому числі й бідним. Країни, які творчо використовували інформаційні технології для свого розвитку, були здатні отримати прибуток від глобалізації, замість того, щоб спостерігати як процес глобалізації „вичавлює соки” з них самих.
Однією з актуальних проблем розвитку інформаційних і комунікаційних технологій є нерівномірність їх поширення. Саме тому, на думку експертів ООН, необхідна термінова реформа як на міжнародних, так і національних рівнях, щоб гарантувати справедливість в одержанні користі від використання інформаційних технологій. Аналіз міжнародного досвіду переконує, що не існує єдиної формули для успішної програми розвитку інформаційних технологій. Кожна стратегія і план мають бути індивідуальні і враховувати специфічні національні особливості.
У сучасних вітчизняних дослідженнях окремі теоретичні та практичні аспекти формування інформаційного суспільства та участі в цьому процесі держави розглядають В.Ю.Биков, О.В.Гриценко, В.Ф.Іванов, О.В.Литвиненко, Є.А.Макаренко, І.В.Огірко, Г.Г.Почепцов, В.П.Тронь, П.А.Цегольник, О.С.Шевчук, С.А.Чукут, В.І.Хомяков та інші.
Слід відзначити, що не менш важливе значення для дисертаційного дослідження мають праці Б.М.Андрушківа, В.Д.Бакуменка, П.Ф.Гураля, М.О.Данилюка, В.М.Князєва, Б.Л.Кухти, М.Д.Лесечка, В.І.Лугового, А.В.Ліпенцева, Я.Й.Малика, Н.Р.Нижник, І.Ф.Надольного, І.В.Розпутенка, В.М.Пічі, А.О.Чемериса, Н.Й.Черниш, Л.Є.Шкляра та інших, де розглядаються найбільш актуальні проблеми теорії і практики державного управління.
Серед праць зарубіжних дослідників науковий і практичний інтерес становлять роботи З.Бжезинського, М.Кастельса, Д.Лайона, М.Маклюена, Й.Масуди, Дж.Нейсбіта, А.Турена, О.Тофлера та інших. Поміж російських вчених, які зробили значний внесок у розвиток цього напрямку, необхідно відзначити І.Бачило, О.Вартанову, М.Вершиніна, В.Дрожжинова, Т.Єршову, А.Мелюхіна, А.Ракітова, А.Соколова, А.Урсула, А.Штрика, Ф.Широкова та ін.
Віддаємо належне науковій і практичній значущості розглянутих наукових праць вітчизняних і зарубіжних дослідників, у яких тією чи іншою мірою розглядається процес формування інформаційного суспільства та роль державного управління в цьому процесі. Водночас, слід зазначити, що сам процес формування інформаційного суспільства та роль держави в ньому ще не досліджувалися як цілісна й відносно самостійна проблема ні в галузі державного управління, ні в інших галузях науки. Не було зроблено ґрунтовного аналізу відповідного зарубіжного досвіду, зокрема досвіду Європейського Союзу. Слід також підкреслити, що в багатьох сучасних теоретико-методологічних і прикладних дослідженнях повністю або частково відсутній опис механізму формування інформаційного суспільства, зокрема українського інформаційного суспільства в контексті інтеграційних процесів у Європейське співтовариство.
Зважаючи на актуальність, теоретичне й практичне значення, а також на недостатню розробленість визначеної проблеми автор обрав предметом самостійного наукового аналізу проблему формування інформаційного суспільства в Україні в контексті інтеграції в Європейський Союз та її державно-управлінський аспект.
Зв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Вибраний напрямок дослідження узгоджується з науковими програмами й темами, які здійснювалися у Черкаському державному технологічному університеті, а саме: „Розробка теорії та методології формування оптимальних структур моделі економіки України в умовах перехідного періоду” (ДР 0197V015148, 01.01.1997 - 31.12.1999, довідка про впровадження № 2437/01 від 14.10.2003 р. (див. додаток А)); „Теорія та методологія формування потенціалу розвитку національної економіки” (ДР 0100V004422, 01.01.2000 - 31.12.2002, довідка про впровадження № 2439/01 від 14.10.2003 р. (див. Додаток Б)), а також „Теорія та методологія формування економічної моделі національної економіки в умовах глобалізації” (ДР 0103V003684, з 01.01.2003, довідка про впровадження № 2438/01 від 14.10.2003 р. (див. Додаток В)), в розробці яких здобувач брав безпосередню участь як науковий співробітник кафедри економіки та управління.
Робота також має зв’язок з тематикою навчальних курсів Національної академії державного управління при Президентові України: Інформаційна політика”, „Інформаційна політика в Україні”, Інформаційне суспільство”; Електронний уряд”; Комунікації в державному управлінні”.
Мета й завдання дослідження. Головна мета дисертаційного дослідження полягає в розкритті глибинної взаємообумовленості становлення інформаційного суспільства і державного управління, підґрунтям якої виступає: комплексно-системний аналіз процесу формування інформаційного суспільства; виділення основних складових цього процесу; виокремлення теоретико-методологічних засад державного управління в інформаційній сфері; поглиблений аналіз основних етапів формування інформаційного суспільства Європейським Союзом, аналіз його помилок та перспектив подальшого розвитку зазначеного процесу, окреслення сучасної специфіки його проявів у процесах державотворення в Україні; аналіз регулятивної ролі держави у процесі формування інформаційного суспільства України; визначення основних засад і напрямків здійснення відповідної інформаційної політики Української держави з урахуванням сучасних умов державотворення.
Реалізація поставленої мети передбачає вирішення таких конкретних і взаємопов’язаних завдань:
- здійснити теоретико-методологічний аналіз основних результатів вітчизняних та зарубіжних досліджень сутності інформаційного суспільства і процесу його формування, розробити на його основі відповідні методологічні засади для здійснення комплексно-системного аналізу окресленого процесу; розкрити сутність інформаційного суспільства, визначити його основні етапи й завдання;
- виділити основні напрямки формування інформаційного суспільства міжнародною спільнотою і Європейським співтовариством відповідно до специфіки цього процесу; здійснити поглиблений аналіз основних чинників та факторів, що зумовлюють даний процес; докладно розглянути ці чинники із зазначенням їх специфіки та ролі у процесах державотворення в Україні; висвітлити позитивні та негативні аспекти їх функціонування, шляхи запобігання останнім;
- розкрити роль держави у формуванні інформаційного суспільства в Україні; ґрунтовно розглянути основні засади вироблення та реалізації відповідної інформаційної політики України, проаналізувати нормативно-правове забезпечення процесу формування інформаційного суспільства, розробити рекомендації щодо його удосконалення, а також запропонувати необхідні заходи щодо сприяння і заохочення розвитку інформаційного суспільства в Україні.
Об’єктом дослідження є процес формування інформаційного суспільства.
Предметом дослідження є державно-управлінський аспект формування інформаційного суспільства в Україні.
Гіпотеза дослідження полягає в тому, що під формуванням інформаційного суспільства слід розуміти процес, який іманентно притаманний сучасному етапові суспільного розвитку, в якому активна участь має належати державі.
Методи дослідження зумовлені специфікою досліджуваної проблеми - процесу формування інформаційного суспільства та його зв’язку з державним управлінням: метод тріангуляції, сходження від абстрактного до конкретного, єдності аналізу й синтезу, історичного і логічного, спостереження, порівняння тощо; широко використані структурно-функціональний, комплексно-системний аналізи на основі інтегративного підходу.
Наукова новизна одержаних результатів. Результатом проведеного дослідження стало здійснене вперше у вітчизняній науці ґрунтовне визначення основних засад формування інформаційного суспільства в Україні та місця і ролі держави у цьому процесі. Наукова новизна одержаних результатів дослідження полягає в обґрунтуванні наукових положень та отриманні нових висновків у галузі державного управління, які мають теоретичне та практичне значення, сприяють удосконаленню сучасної державної інформаційної політики. У дисертації:
- уперше у вітчизняній науці науково обґрунтовано механізм дії основних складових процесу формування інформаційного суспільства Європейського Союзу (участь держави та приватного сектора в цьому процесі); проаналізовано методи (прискорене регулювання відповідного правового середовища, підтримка нової інфраструктури і послуг в усій Європі, застосування відкритого методу координації та контрольних вимірювань) та основні засади Програми Електронна Європа” (дешевий, швидкий, безпечний Інтернет; інвестиції в людей і вміння; стимулювання використання Інтернету), відповідних планів дій „Електронна Європа 2002” та „Електронна Європа 2005”, а також розкрито специфіку Програми країн-кандидатів у члени Європейського Союзу Електронна Європа Плюс”, зазначено особливості та проблеми, які виникають під час їхньої реалізації; особливо відзначена роль державного управління в цих процесах;
- уперше виокремлено основні теоретико-методологічні засади державного управління процесом становлення і формування інформаційного суспільства України (проаналізовано відповідні нормативно-правові документи закони „Про Національну програму інформатизації” та „Концепцію Національної програми інформатизації”, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України); за допомогою комплексного, системного і порівняльного аналізів розкрито сутність процесу формування інформаційного суспільства, його основні етапи та складові, а також участь держави в цьому процесі; окреслено його значення в сучасних процесах суспільного розвитку; акцентована увага на необхідності усвідомленої участі держави в процесах подальшого запровадження загальнодержавних підходів щодо його реалізації; на необхідності подальшого більш ефективного впровадження електронного уряду в Україні як механізму, що сприяє прозорості та відкритості системи державного управління в цілому;
- уточнено поняття „інформаційного суспільства” як процесу в цілому, що іманентно притаманний сучасному етапові суспільного розвитку, сутність якого полягає в творенні, накопиченні, передачі, обробці та використанні інформації у всіх її проявах, інтенсифікації суспільного життя як на рівні окремого індивіда, так і суспільства загалом; перетворенні інформації та знання у продуктивні сили суспільства, формування на цій основі суспільства, заснованого на знаннях; з’ясовано не лише позитивний, а й негативний аспекти впливу інформаційних і комунікаційних технологій на розвиток суспільства;
- дістало подальшого розвитку дослідження процесу формування інформаційного суспільства як єдиного цілісного процесу, який складається з окремих взаємопов’язаних між собою елементів у вигляді основних засад, напрямків та завдань щодо формування інформаційного суспільства (закладання підвалин інформаційного суспільства; більш дешевий, швидкий та надійний Інтернет для всіх; розвиток людського потенціалу; поширення сучасних інформаційних технологій) та двох основних етапів реалізації Програми Електронна Україна”;
- виявлено, на основі ґрунтовного аналізу сучасного зарубіжного досвіду формування інформаційного суспільства, його найбільш загальні тенденції та проблеми, а також шляхи їх вирішення; окреслено пріоритетні аспекти (поєднання загальнолюдського і національного, сприяння традиційному та інноваційному, взаємодія державного і приватного) щодо використання цього досвіду в Україні;
- детально розглянуто нормативно-правове забезпечення процесу формування інформаційного суспільства нашої держави, при цьому увага акцентована на необхідності якнайшвидшого прийняття законів, які б сприяли цьому процесові, а саме: про телекомунікації, про діяльність у сфері інформатизації, про захист персональних даних; про електронну торгівлю; про захист суспільної моралі та людської гідності;
- визначено шляхи оптимізації процесу формування інформаційного суспільства в Україні (відзначена необхідність розробки та впровадження державної програми мотивації використання інформаційних і комунікаційних технологій як окремими громадянами України, так і органами державної влади й місцевого самоврядування; заохочення та сприяння доступу до мережі Інтернет за допомогою впровадження пільгових тарифів для студентів, школярів та пенсіонерів; сприяння у наданні електронних послуг громадянам і підприємцям по доступній ціні).
Практичне значення одержаних результатів. Отримані результати дисертаційного дослідження використані автором у науковій і викладацькій діяльності. Результати дослідження також висвітлені в рекомендаціях III міжнародної науково-практичної конференції Теорія і практика перебудови економіки” (Черкаси, 2002), міжнародної конференції Проблеми і перспективи розвитку інформаційного суспільства” (Київ, 2003). Розкриті в дисертації та публікаціях основні аспекти процесу формування інформаційного суспільства можна застосовувати для дослідження конкретних аспектів сучасного суспільного життя та подальшого ґрунтовного міждисциплінарного аналізу його актуальних проблем. Окрім того, результати дослідження можуть бути використані для вдосконалення діяльності відповідних державних установ та органів виконавчої влади. Дисертація також може стати теоретичною основою для навчальних курсів з гуманітарної, культурної, інформаційної політики для слухачів, аспірантів, докторантів Національної академії державного управління при Президентові України, а також Інституту підвищення кваліфікації керівних кадрів. Основні результати дослідження можуть бути застосовані при розробці, вивченні та впровадженні як нових, так і традиційних навчальних курсів з інформаційної політики та ін. Теоретичні положення й наукові результати упроваджено при викладанні навчальних курсів Міжнародна економіка”, Міжнародний менеджмент”, Міжнародний маркетинг” у Черкаському державному технологічному університеті (довідка № 2436/01 від 14.10.2003 р. (див. Додаток Д)).
Особистий внесок здобувача. Основні теоретичні положення та розробки в межах дисертаційного дослідження, зокрема ті, які характеризують його наукову новизну і практичне значення результатів, одержані дисертантом особисто. Теоретичні результати та ідеї досліджені автором самостійно.
Апробація результатів дисертації здійснена у вигляді наукових статей, доповідей, повідомлень та виступів на науково-практичних конференціях, конгресах і семінарах, зокрема: на Міжнародному конгресі з питань інформаційного суспільства (Київ, 2003); науково-практичній конференції за міжнародною участю Державне управління в умовах інтеграції України в Європейський Союз” (Київ. 2002); на IX міжнародній науково-практичній конференції Побудова інформаційного суспільства: ресурси і технології” (Київ, 2002); на III міжнародній науково-практичній конференції Теорія і практика перебудови економіки” (Черкаси, 2002), на міжнародній конференції Проблеми і перспективи розвитку інформаційного суспільства” (Київ, 2003), науково-практичній конференції за міжнародною участю Ефективність державного управління в контексті глобалізації та євроінтеграції” (Київ, 2003). Дисертація обговорювалася на засіданнях кафедри європейської інтеграції та права Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.
Публікації. Основні результати дисертаційного дослідження висвітлені у восьми наукових працях [45-52 ], три із них опубліковані у фахових виданнях [46, 49, 50] .
Структура та обсяг дисертації. Дисертація складається зі вступу, трьох розділів, висновків до кожного розділу, загальних висновків, списку використаних джерел та додатків. Повний обсяг дисертації 229 сторінок, із них 176 сторінок основного тексту, 33 сторінки додатків. Список використаних джерел містить 260 найменувань, у тому числі 90 іноземною мовою.
У вступі обґрунтовується актуальність обраної теми, ступінь дослідженості тематики дисертації у вітчизняній та зарубіжній науковій літературі, вказується на зв’язок роботи з науковими програмами й темами, формулюються мета та основні завдання дослідження, визначається наукова новизна, окреслюються теоретико-методологічні засади дисертаційного дослідження, практичне значення одержаних результатів, зазначається, як була здійснена апробація результатів дисертації.
У першому розділі Теоретико-методологічний аналіз дослідження інформаційного суспільства” виділяються і аналізуються найбільш важливі підходи до розгляду інформаційного суспільства, наводяться основні напрямки сучасних наукових досліджень окресленої проблеми, відзначається їх актуальність. Розглядаються негативні та позитивні аспекти сучасних інформаційних процесів.
У другому розділі Європейський досвід формування інформаційного суспільства” здійснено аналіз основних етапів і засад процесу формування інформаційного суспільства Європейським Союзом, виділено основні аспекти державного регулювання інформаційної сфери зарубіжних країн у контексті окресленої проблеми, визначено основні чинники й фактори, що впливають та зумовлюють перебіг цього процесу. Приділена особлива увага аналізу Програми Європейського Союзу Електронна Європа” та відповідної Програми країн-кандидатів у європейську спільноту Електронна Європа Плюс”.
У третьому розділі Державне управління формуванням інформаційного суспільства в Україні” виділено та проаналізовано основні етапи і завдання процесу формування інформаційного суспільства в Україні. Розкрито особливості їх сучасного прояву як у суспільному житті в цілому, так і в практиці державотворення зокрема. Запропоновано деякі заходи щодо їх ефективного використання в Україні. Ґрунтовно проаналізовано основні засади та напрямки формування інформаційного суспільства в Україні, зазначено основні аспекти його законодавчого забезпечення, а також розкрито відповідні етапи реалізації Програми Електронна Україна”.
У висновках викладені найбільш важливі результати дисертаційного дослідження процесу формування інформаційного суспільства, даються рекомендації щодо її наукового та практичного використання в діяльності відповідних державних органів України.
Список використаних джерел містить 260 найменувань у вигляді важливих наукових праць іноземних та вітчизняних дослідників, а також використано та опрацьовано ряд документів, законодавчих актів, в яких розглядається питання формування інформаційного суспільства в Україні, низку документальних джерел зі здійснення відповідної політики ЮНЕСКО та Європейського Союзу.
- Список літератури:
- ВИСНОВКИ
У дисертації узагальнено і розв’язано актуальну наукову проблему формування інформаційного суспільства в Україні з урахуванням відповідного досвіду Європейського Союзу. На підставі проведеного дослідження зроблено висновки та запропоновано такі рекомендації, які мають теоретичне та практичне значення:
1. Узагальнюючи наявні підходи щодо розгляду інформаційного суспільства, його можна визначити як процес у цілому, що іманентно притаманний сучасному етапові суспільного розвитку, сутність якого полягає в творенні, накопиченні, передачі, обробці та використанні інформації у всіх її проявах, інтенсифікації суспільного життя як на рівні окремого індивіда, так і суспільства загалом; перетворенні інформації та знання у продуктивні сили суспільства, формування на цій основі суспільства, заснованого на знаннях.
2. Формування інформаційного суспільства зумовлене вимогами часу: розвитком сучасних інформаційних і комунікаційних технологій, які сприяють зростанню кількості та якості інформації; впровадженню інформаційних і комунікаційних технологій у різні сфери суспільного життя. Питання розвитку інформаційного суспільства стає питанням державної ваги, оскільки як економічний, так і політичний та соціальний потенціали країни прямо залежать від інформаційно-інтелектуального потенціалу суспільства даної країни. Відкритість і прозорість влади повинні сприяти появі відносин у суспільстві, коли інформація перетворюється на знання. Однак слід зазначити, що вплив інформаційних і комунікаційних технологій на розвиток суспільства може мати як позитивний, так і негативний аспекти. Для уникнення небажаних результатів у суспільних відносинах, держава повинна регулювати процеси формування інформаційного суспільства. Потрібно максимально використати позитивні аспекти впливу інформаційних і комунікаційних технологій на розвиток суспільства й усунути їх негативний вплив. Для цього державі слід більше уваги приділяти, з одного боку, створенню умов для вільного доступу своїх громадян до інформації, з другого - захисту їх приватного життя від несанкціонованого втручання.
3. Провідні країни світу поставили перед собою завдання формування інформаційного суспільства. Значний досвід у вирішенні подібного завдання має Європейський Союз. Починаючи з 1994 р. Європейський Союз пріоритетним завданням вважає саме побудову інформаційного суспільства. У 1997 р. були окреслені основні аспекти і напрямки цього процесу, а з 1999 р. урядами Європейського Союзу проводиться політика створення сприятливої атмосфери впровадження нових сучасних інформаційних і комунікаційних технологій, залучення до них громадян. З цією метою Європейським Союзом була розроблена програма „Електронна Європа”, яка визначила конкретні заходи і дії щодо побудови інформаційного суспільства. Важливим аспектом реалізації цієї програми стали три напрямки: 1) дешевий, швидкий, безпечний Інтернет; 2) інвестиції в людей і вміння; 3) стимулювання використання Інтернету.
4. Програма „Електронна Європа” реалізована за допомогою трьох основних методів: 1) Прискорене регулювання відповідного правового середовища, з урахуванням його адаптації для всіх держав-членів. 2) Підтримка нової інфраструктури і послуг в усій Європі. Особлива увага приділяється розвитку підприємств приватного сектора, розгортається програма його субсидування. 3) Застосування відкритого методу координації та оціночних досліджень (контрольних вимірювань). Щороку Європейська Комісія спеціально проводить контрольні вимірювання з метою внесення коректуючих змін до Плану дій і Програми „Електронна Європа”. Серед найбільш актуальних проблем для Європейського Союзу залишаються проблеми впровадження електронного уряду, електронної освіти та електронного здоров’я.
5. Відповідно до Програми „Електронна Європа” для країн-кандидатів у члени Європейського Союзу була спеціально розроблена Програма „Електронна Європа Плюс”. Завданням цієї Програми є ліквідація відставання у формуванні інформаційного суспільства в країнах, які хочуть вступити в Європейське співтовариство. Першочергові заходи цієї програми полягають у тому, щоб узгодити зусилля і дії країн-кандидатів з вимогами Європейського Союзу у формуванні відповідних засад для становлення інформаційного суспільства. З цією метою додатково до основних напрямів Програми „Електронна Європа” був уведений „базовий рівень”, який передбачає закладення підвалин розвитку інформаційного суспільства.
6. Згідно з Програмою „Електронна Європа Плюс” в Україні розроблено Програму „Електронна Україна”, де закладено основи формування інформаційного суспільства в нашій державі, визначено його важливі напрямки. Цей процес повинен бути контрольованим з боку держави, особливо використання інформаційних ресурсів та доступ до мережі Інтернет. В Україні необхідно у найкоротші строки створити належні економічні, правові, технічні та інші умови для забезпечення широкого доступу громадян, навчальних закладів, наукових та інших установ, організацій усіх форм власності, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, суб’єктів підприємницької діяльності до мережі Інтернет. Актуальним питанням є забезпечення конституційних прав людини і громадянина на вільне збирання, зберігання, використання та поширення інформації, свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань. У свою чергу, слід вирішити питання щодо гарантування інформаційної безпеки держави, недопущення поширення інформації, розповсюдження якої заборонено відповідно до законодавства.
7. Розбудова інформаційного суспільства в Україні має базуватись на узгодженості дій усіх гілок влади, а також усіх її рівнів від центрального до органів місцевого самоврядування з метою поєднання зусиль на стратегічних напрямках. В Україні ще не розроблена повною мірою власна Концепція формування інформаційного суспільства, однак у цьому напрямку спостерігаються позитивні зрушення. сформована і реалізується державна політика у сфері інформатизації, прийнято закони України: „Про Національну програму інформатизації”, „Про концепцію Національної програми інформатизації”; „Про електронний цифровий підпис”, „Про електронний документ та електронний документообіг”; створюється нормативно-правова та нормативно-технічна бази процесу формування інформаційного суспільства. Цей процес перестав бути стихійним і набув ознак керованості: здійснюються заходи, спрямовані на захист інформації та забезпечення інформаційної безпеки держави в умовах застосування комп’ютерної техніки; розвивається міжнародне співробітництво у сфері інформатизації.
На основі викладених вище результатів дослідження доцільно, на нашу думку, висловити такі практичні рекомендації:
1. Необхідно розробити і затвердити Національну програму розвитку інформаційного суспільства, яка повинна враховувати реальні проблеми сьогодення, а також світові тенденції розвитку. У Програмі „Електронна Україна”, враховуючи позитивний досвід зарубіжних країн, вважати пріоритетною сферою державного розвитку в Україні формування інформаційного суспільства. Розробити механізм, який забезпечить здатність державного апарату розглядати процеси формування інформаційного суспільства комплексно, а також сформувати політичну волю в країні для реалізації Національної програми розвитку інформаційного суспільства України. Ширше використовувати у практиці державного управління програмно-цільовий підхід як ефективний механізм реалізації державної інформаційної політики.
2. Для підтримки діяльності інститутів влади у сфері формування інформаційного суспільства потрібно створити загальнодержавний інформаційно-аналітичний центр, який здійснював би методологічну підтримку органів державної влади й місцевого самоврядування з актуальних питань: отримання, накопичення, аналіз інформації, опрацювання запитів населення. Серед його основних завдань мають бути: організація форумів, проведення моніторингу діяльності органів державної влади й місцевого самоврядування щодо їх участі у процесах формування інформаційного суспільства.
3. Верховній Раді України слід прискорити прийняття пакета законодавчих актів щодо створення сприятливих умов формування інформаційного суспільства в Україні: про телекомунікації, про діяльність у сфері інформатизації, про захист персональних даних; про електронну торгівлю; про захист суспільної моралі та людської гідності.
4. У найкоротші строки забезпечити економічні, правові, технічні та інші умови для забезпечення широкого доступу громадян, навчальних закладів, наукових та інших установ, організацій усіх форм власності, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, суб'єктів підприємницької діяльності до мережі Інтернет. З цією метою слід оптимізувати процес формування інформаційного суспільства в Україні, а саме: необхідно розробити і впровадити Державну програму мотивації використання інформаційних і комунікаційних технологій як окремими громадянами України, так і органами державної влади й місцевого самоврядування; заохотити та сприяти доступу до мережі Інтернет за допомогою впровадження пільгових тарифів для студентів, учнів та пенсіонерів; сприяти в наданні електронних послуг громадянам і підприємцям по доступній ціні. Розробити план дій впровадження електронних послуг як для бізнесу, так і для населення країни (за аналогією до Європейського Союзу).
5. Розширити і вдосконалити подання в мережі Інтернет об'єктивної політичної, економічної, правової, екологічної, науково-технічної, культурної та іншої інформації про Україну, зокрема тієї, що формується в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, навчальних закладах, наукових установах та організаціях, архівах, а також бібліотеках, музеях, інших закладах культури; розширити можливості для доступу в установленому порядку до інших національних інформаційних ресурсів.
6. Особливу увагу уряду потрібно приділяти проблемі цифрової нерівності між регіонами країни. Для цього потрібно розробити заходи державної політики стимулюючого характеру для провайдерів, які надають послуги Інтернету та інші послуги комунікаційного зв’язку в сільській місцевості (особливо у віддалених регіонах).
7. З метою збереження кадрового потенціалу в галузі інформаційно-комп’ютерних технологій, необхідно створити в Україні належні умови для розвитку індустрії програмного забезпечення (насамперед йдеться про податкові пільги для підприємств із розробки програмного забезпечення. Цим шляхом ідуть Росія, Ірландія, Ізраїль, інші держави. Справжнє економічне диво — розвиток офшорного програмування в Індії. За 15 років виваженої державної політики ця держава досягла обсягу експорту програмного забезпечення у 2000 році у 6,2 млрд. дол.) [65]. Це дозволить зменшити відплив інтелектуального капіталу за кордон і створити передумови для розвитку, збереження та ефективного використання кадрового потенціалу в галузі інформаційних і комунікаційних технологій.
З урахуванням складності й багатогранності вказаної проблематики виникає необхідність продовження вивчення її в майбутньому. На наш погляд, потребують спеціального дослідження проблеми створення сприятливої атмосфери використання інформаційно-комп’ютерних технологій, залучення громадян до них, заохочення використання населенням цих технологій.
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ
1. Закон України „Про внесення змін до деяких законів України з питань інтелектуальної власності” (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2002, N 35, ст.256)
2. Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про авторське право і суміжні права” (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2001, N 43, ст.214)
3. Закон України „Про діяльність у сфері інформатизації” (проект). Режим доступу: [http://www.rada.kiev.ua]
4. Закон України „Про електронний документ та електронний документообіг”. Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua/ laws]
5. Закон України „Про електронний цифровий підпис” Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua/ laws].
6. Закон України „Про захист інформації в автоматизованих системах” (Відомості Верховної Ради (ВВР) 1994, N 31, ст.286) (Вводиться в дію Постановою ВР N 81/94-ВР від 05.07.94, ВВР 1994, N 31, ст.287).
7. Закон України „Про захист персональних даних” (проект) Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua].
8. Закон України „Про інформаційні агентства” (Відомості Верховної Ради 1995, N 13, ст. 83) (Вводиться в дію Постановою ВР N 74а/95-ВР від 28.02.95,ВВР 1995, N 13, ст. 84)
9. Закон України „Про інформаційну відкритість органів державної влади та вищих посадових осіб України” (проект). Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua]
10. Закон України „Про інформацію” від 2 жовтня 1992 р. - №2657-XII Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua/ laws].
11. Закон України „Про Концепцію Загальнодержавної програми адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу” від 21 листопада 2002 р. - №228-IV // Законодавство України: Комп’ютерна бібліотека „Інфодіск”.
12. Закон України „Про науково-технічну інформацію” (Відомості Верховної Ради (ВВР), 1993, N 33, ст.345) (Вводиться в дію Постановою ВР N 3323-XII (3323-12) від 25.06.93, ВВР, 1993, N 33, ст.346)
13. Закон України „Про Національну програму інформатизації” (Відомості Верховної Ради (ВВР), 1998, N 27-28, ст.181).
14. Закон України „Про телекомунікації” (проект). Режим доступу: [http://www. rada.kiev.ua]
15. Указ Президента України „Про рішення Ради національної безпеки і оборони України Про заходи щодо вдосконалення державної інформаційної політики та забезпечення інформаційної безпеки України”(від 31 жовтня 2001 року).
16. Указ Президента України „Про деякі заходи щодо захисту державних інформаційних ресурсів у мережах передачі даних” (від 24 вересня 2001 року № 891/2001 (891/2001 ).
17. Указ Президента України „Про додаткові заходи щодо забезпечення відкритості у діяльності органів державної влади” (м. Київ, 01 серпня 2002 року, № 683/2002).
18. Указ Президента України „Про заходи щодо розвитку національної складової глобальної інформаційної мережі Інтернет та забезпечення широкого доступу до цієї мережі в Україні” від 31 липня 2000 р. № 928.
19. Указ Президента України „Про підготовку пропозицій щодо забезпечення гласності та відкритості діяльності органів державної влади” від 17 травня 2001 року № 325/2001.
20. Постанова Кабінету Міністрів України Про заходи щодо подальшого забезпечення відкритості у діяльності органів виконавчої влади” (від 29 серпня 2002 р. № 1302, Київ).
21. Постанова Кабінету Міністрів України від 4 січня 2002 р. № 3 Про Порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади”.
22. Постанова Кабінету Міністрів України Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 208 „Про заходи щодо створення електронної інформаційної системи „Електронний Уряд”.
23. Абдеев Р.Ф. Философия информационной цивилизации. М.: ВЛАДОС, 1994. 336 с.
24. Артамонов Г.Т. О противоречиях перехода к информационному обществу // Вестник ВОИВТ, 1990, № 3, С. 124-126.
25. Бакуменко В.Д. Формування державно-управлінських рішень: проблеми теорії, методології, практики. К.: Вид-во УАДУ, 2000. 254 с.
26. Баландьє Ж. Невпорядкованість // Рюс, Ж. Поступ сучасних ідей: Панорама новітньої науки: Пер. з фр. В. Шовкун. - К.: Основи, 1998. - С.410-412
27. Баранов С.А., Бріжко В., Бабанов Ю. Права человека и защита персональных данных. К., 2000. 280 с.
28. Барлоу Джон Перрі. Декларація незалежності кібернетичного простору. Режим доступу: [http://www.mschools.ru чи http://www.eff.org/~barlow]
29. Бачило И. Л. Потенциал законодательства в процессах становления информационного общества. Режим доступу: [http://www.iis.ru/infosoc ]
30. Бебик В.М. Базові засади політології: історія, теорія, методологія, практика [Монографія]. К.: МАУП, 2000. 384 с.
31. Белл Д. Прихід постіндустріального суспільства. Режим доступу: [http://www.philsci.univ.kiev.ua/biblio/bell.]
32. Белл Д. Социальные рамки информационного общества // Новая технократическая волна на Западе. Под ред. П.С.Гуревича. М.:Прогресс, 1986., C.330
33. Биков В.Ю., Руденко В.Д.Системи управління інформаційними базами даних в освіті: Навч. посіб. для студентів вищих навчальних закладів. К.: АПН України, Ін-т педагогіки., 1996. 287 с.
34. Бодрийар Ж. Прозрачность зла. (пер. с англ. Л.Любарской, Е. Марковской) М.:Добросвет, 2000. 257 с.
35. Бодріяр Ж. Фатальні стратегії // Рюс, Ж. Поступ сучасних ідей: Панорама новітньої науки: Пер. з фр. В. Шовкун. - К.: Основи, 1998. - 699 с.
36. Борисов В. Социально-политические особенности информационного общества. Режим доступу: [http://socarchive.narod.ru/rasn/proba402.htm ]
37. Вартанова Е.. Информационное общество в стратегии Европейского Союза. Режим доступу: [http://internews.ras.ru/ZiP/43/europe.html]
38. Вартанова Е.Л. Универсальная общественная служба в информационном обществе: новое прочтение проблемы доступа. Режим доступу: [http://intra.rfbr.ru/pub/vestnik/V3_99/" l ]
39. Вершинин М. Электронное правительство” в XXI веке. Режим доступу: [http://www.pr-news.spb.ru/publicat/]
40. Вершинин М. Политическая коммуникация в информационном обществе. Режим доступу: [http://www.polit.spb.ru/edu/ob30.html]
41. Виннер Н. Кибернетика или управление и связь в живом и машине. М.: Наука, 1983. 343 с.
42. Гейтс, Билл. Дорога в будущее / Пер. с англ. М.: Издательский отдел Русская редакция” ТОО Channel Trading Ltd.”, 1996. 312 c.
43. Герман К. Политические перепутья при движении к глобальному информационному обществу // Социс. - М.:Наука. - 1998. - №2. - С. 67-77.
44. Глобальная инициатива по преодолению информационного неравенства. (ООН). Режим доступу: [http://www.e-government.ru/pub/pravo]
45. Григор О.А. Информационное общество и государственное управление: российский и европейский опыт // Построение информационного общества: ресурсы и технологии // Материалы IX международ. наук.-практ. конф. К.: УкрИНТЭИ. 2002. С. 15-21.
46. Григор О.О. Е-Європа пріоритетний напрямок побудови інформаційного суспільства Європейського Союзу // Статистика України. 2002. - № 4 (19). С. 66-69.
47. Григор О.О. Економічний потенціал країни на шляху до створення інформаційного суспільства // Теорія і практика перебудови економіки: Матеріали III міжнар. наук.-практ. конф. (Черкаси, 25-27 листопада 2002 р.) / Відповід. ред. В.І.Хомяков. Черкаси: ЧДТУ, 2002. С. 38-40.
48. Григор О.О. Європейський досвід побудови інформаційного суспільства // Державне управління в умовах інтеграції України в Європейський Союз: Матеріали наук.-практ. конф. // За заг.ред. В.І.Лугового, В.М.Князєва. К.: Вид-во УАДУ, 2002. С. 359-361.
49. Григор О.О. Міжнародний досвід подолання цифрової нерівності в умовах побудови інформаційного суспільства // Статистика України. 2002. - № 3 (18). С. 57-60.
50. Григор О.О. Основні аспекти теоретико-методологічного аналізу концепції інформаційного суспільства // Вісник УАДУ. 2003. - №2. С. 456-463.
51. Григор О.О. Основні шляхи побудови інформаційного суспільства: європейський досвід. // Міжнар. конф. "Проблеми і перспективи розвитку інформаційного суспільства” (Київ. 25 лютого 2003 р.). Режим доступу: [http://www.isu.org.ua]
52. Григор О.О. Сучасний стан та перспективи побудови інформаційного суспільства в Україні // Зб. наук. пр. Черкаського держ. технол. ун-ту. Серія: Економічні науки. Випуск 8. Черкаси: ЧДТУ, 2003. С. 254-260.
53. Давыдов А. О некоторых социально-политических последствиях становления сетевой структуры общества. Режим доступу: [http://www.futura.ru/ ]
54. Дайзард У. Наступление информационного века // Новая технократическая волна на Западе. Под ред. П.С.Гуревича. М.:Прогресс, 1986., c.343-344
55. Декларация о европейской политике в области новых информационных технологий (Будапешт, 6 - 7 мая 1999 года) Режим доступу: [http://www.telecom-media.com.ua/dosie/]
56. Дойч К. Основные изменения в политологии (1952-1977 гг.) // Политические отношения: прогнозирование и планирование. М.: Наука, 1979. С. 89-92.
57. Дрожжинов В., Широков Ф. Европейский путь построения информационного общества. Режим доступу: [http://pcweek.ru/year1998/n47/cp1251/reviews/]
58. Дрожжинов В., Штрик А. ИТ как приводной ремень повышения эффективности госуправления в США. Режим доступу: [http://www.pcweek.ru]
59. Дрожжинов В., Штрик А. Электронное правительство информационного общества. Режим доступу:[http://www.pcweek.ru/year2000/n15/cp1251/strategy]
60. Европейская конвенция о защите прав человека и основных свобод (Русская версия) // Право Совет Европы и России. - Краснодар, 1996. - С. 190.
61. Европейский Союз: Программа "Технологии Информационного общества". Режим доступу: [http://www.iopsys.ru/inventory]
62. Ершова Т.В. Концептуальные вопросы перехода к информационному обществу ХХI столетия. Режим доступу: [http://www.intra.rfbr.ru/pub/vestnik/V3_99/" l]
63. Ершова Т.В. Переход к информационному обществу: концепции, проблеми, вопросы // Информация и биснес. - 2000. - № 1. - С. 5.
64. Європейський вибір: Концептуальні засади стратегії економічного та соціального розвитку України на 2002-2011 роки. Послання Президента України до Верховної ради України. Режим доступу: [http://www.kuchma.gov.ua/main/]
65. Звіт ”е-Україна (підготовлений Радою експертів Всеукраїнського Фонду „Інформаційне Суспільство України” під керівництвом провідного експерта Андрія Колодюка) Режим доступу: [www.isu.org.ua].
66. Зернецька О. В. Глобальний розвиток систем масової комунікації і міжнародні відносини / НАН України. Ін-т світ. економіки і міжнар. відносин. - К.: Освіта, 1999. - 350 с.
67. Зернецька О. В. Нові засоби масової комунікації. - К., 1993. - 130 с.
68. Зуев С.Е. Измерения информационного пространства (политики, технологии, возможности). Режим доступу: [http://www. future.museum.ru/part01]
69. Иванов Д. В. Идея информационного общества и internet. Режим доступу: [http://www.e-ukraine.org.ua/publications/is/Internet.htm 01.03.2002].
70. Іванов В.Ф. Соціологія масової комунікації: Навчальний посібник. - К.: Центр вільної преси, 1999. - 211 с.
71. Іванов В.Ф. Теоретико-методологічні основи вивчення змісту масової комунікації. К., 1996. 235 с.
72. Інтернет-технології в інформаційному просторі держави. Матеріали Першої Всеукраїнської конференції (Ялта-97) / Національне агентство з питань інформатизації при Президентові України, компанія "Глобал Юкрейн". - К.: Книжкова палата України, 1998. - 215 с.
73. Кан Г. Грядущий подъем: экономический, политический, социальный. // Новая технократическая волна на Западе. Под ред. П.С.Гуревича. М.:Прогресс, 1986., с.195
74. Кастельс, Мануэль. Информационная эпоха. Экономика, общество и культура. Перевод с английского под научной редакцией проф. О.И.Шкаратана. - Budapest: CEU, 2000. 236 с.
75. Касторіадіс К. Уявна організація суспільства // Рюс, Ж. Поступ сучасних ідей: Панорама новітньої науки: Пер. з фр. В. Шовкун. - К.: Основи, 1998. - 699 с.
76. Князєв В.М. Соціальна технологія та управління політичними процесами в Україні (наук. Доповідь) / НІСД. 1995. Вип. 38. 36 с.
77. Ковалевський В.О. Українське інформаційне суспільство у свідомості державних службовців // Вісник Української Академії державного управління при Президентові України. - № 4. - 2002. - С. 301-305.
78. Козловський П. Постмодерна культура: суспільно-культурні наслідки технічного розвитку // Сучасна зарубіжна філософія. Течії і напрямки. Хрестоматія: Навч. посібник / Упорядники В.В. Лях, В.С. Пазенок. Київ: Ваклер, 1996. С.213-294.
79. Кон-Бендіт Д. Глобалізація, Європейський Союз та Україна // Незалежний культурологічний часопис "Ї", 2000. - 280 с.
80. Концепция движения Москвы в информационное общество. Режим доступу: [http://www.iis.ru/moscow/infosoc/concept.ru.html]
81. Концепция федеральной целевой программы Развитие информатизации в России на период до 2010 года.” Режим доступу: [http://www.iis.ru/library/isp2010/isp2010.ru]
82. Концепция формирования информационного общества в России.- Режим доступу: [http://www.iis.ru/library/riss/riss.ru.html]
83. Концепція розвитку державної інформаційної інфраструктури. Державний комітет зв’язку та інформатизації України. Режим доступу: [http://www.stc.gov.ua/_info/ippd/1.html]
84. Концепція розвитку державної інформаційної інфраструктури. Державний комітет зв’язку та інформації України // Режим доступу: [http://www.stc.gov.ua/info]
- Стоимость доставки:
- 150.00 грн