Каталог / ЮРИДИЧНІ НАУКИ / Адміністративне право; адміністративний процес
скачать файл: ![](/design/img/wordl.gif)
- Назва:
- ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ АЛЬТЕРНАТИВНИХ СИСТЕМ ОПОДАТКУВАННЯ В УКРАЇНІ
- ВНЗ:
- Донецький юридичний інститут Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка
- Короткий опис:
- ЗМІСТ
Вступ………………………………………………………………………….........3
Розділ 1. Альтернативні податки у системі оподаткування України…………………………………………………………….……………..........11
1.1. Особливості виконання податкового обов’язку платниками при альтернативних системах оподаткування................................................................11
1.2. Правова природа альтернативних систем оподаткування та їх визначення………………………………………………………………………………32
Висновки до розділу 1…….……………………………………………………..52
Розділ 2. Правове регулювання спрощеної системи оподаткування та її визначення …………………………………………………………………………….55
2.1. Правовий механізм єдиного податку при оподаткуванні юридичних осіб……………………………………………………………………………………...55
2.2. Правовий механізм єдиного податку при оподаткуванні фізичних осіб………………………………………………………………………………………92
Висновки до розділу 2….……………………………………………………….114
Розділ 3. Правове регулювання фіксованих податків та їх визначення……………………………………………………………………………117
3.1. Оподаткування доходів фізичних осіб на умовах придбання патенту………………………………………………………………………………….117
3.2. Регулювання фіксованого сільськогосподарського податку……………141
Висновки до розділу 3....................................................................................176
Висновки………..............................................................................................179
Додатки…..……………………………………………………………………….188
Список використаних джерел.......................................................................208
ВСТУП
Актуальність теми. Орієнтація України на формування ефективної ринкової економіки, однією із складових якої є мале підприємництво, визначає необхідність створення сприятливого режиму оподаткування для таких суб’єктів. Саме застосування альтернативних систем оподаткування є одним із найефективніших засобів реалізації стимулюючої функції податків та встановлення дійсного балансу інтересів платника податку й держави.
Розглядаючи місце і значення альтернативних податків у системі оподаткування України, певну увагу слід приділити визначенню загальної логіки дослідження. Головне завдання дисертаційної роботи полягає в проведенні аналізу механізму застосування єдиного податку, фіксованого сільськогосподарського податку та прибуткового податку у фіксованому розмірі з придбанням патенту (далі – фіксований прибутковий податок). Впровадження названих систем пов’язане із пошуком шляхів послаблення податкового навантаження на сектор економіки та створення за рахунок цього сприятливого середовища для окремих категорій платників податків, зниження витрат держави на адміністрування податків і витрат платників на складання й подання податкового обліку та звітності. Тому робота розпочинається з аналізу місця альтернативних податків у системі оподаткування, значення останніх.
Наукових праць, у яких розглядалися б теоретичні і практичні аспекти порушених в роботі проблем, дотепер існує небагато. В основному аналіз застосування альтернативних податків спостерігається в роботах учених-економістів: Ю.Б. Іванова, В.О. Швадченко, Ю.Г. Дьякона, З.С. Варналія у зв’язку з чим, здійснюється їх дослідження. В 2003 році видано монографію «Альтернативні системи оподаткування» (автор Ю.Б. Іванов). Проте дослідження відносин, які виникають під час справляння таких податків, побудовано автором саме на аналізу їх економічного змісту.
У податковому праві розглядувана тема розроблялася паралельно з дослідженням загальних проблем регулювання елементів правового механізму податків та зборів (обов’язкових платежів), а низку важливих питань не порушено й до сих пір. Цим і пояснюються вибір теми дисертаційного дослідження, її актуальність і значення.
Несправедливо було б говорити про нерозробленість цього виду податкових відносин. Велику спадщину з питань оподаткування складають праці Д.П. Боголєпова, О.О. Ісаєва, І.Х. Озерова, П.П. Гензеля, В.О. Лебедєва, Д.М. Львова, К.Г. Рау, П.І. Тарасова, М.І. Тургенєва, І.І. Янжула.
Теоретичну основу дисертації склали публікації провідних учених-правознавців: Я.Р. Веберса, Н.В. Вітрука, С.М. Братуся, О.В. Міцкевича, Р.Й. Халфиної, І.А. Ямпольської. У дослідженні основних проблем дисертації використано роботу Р. Дорнберга.
Безпосередній вплив на формування висновків і положень поданої до захисту дисертаційної роботи мали також праці науковців Російської Федерації: Д.М. Бахраха, О.Б. Борисова, В.М. Пушкарьової, О.В. Бризгаліна, О.М. Горбунової, В.І. Гуреєва, І.І. Кучерова, О.В. Мещерякової, С.Г. Пепеляєва, М.Б. Разгільдієвої, Н.І. Хімічевої, Д.Г.Черника.
Серед здобутків українських учених, які досліджують питання оподаткування, проблеми податкового законодавства України, варто назвати роботи Л.К. Воронової, М.П. Кучерявенка, Д.А. Бекерської, Л.А. Савченко, О.П. Рябченко, М.О. Перепелиці, О.В. Бакун, Н.Ю. Пришви, О.П. Орлюк, Л.В. Борець, П.Т. Геги, Л.М. Долі, Т.Є. Кушнарьової, П.С. Пацурківського, Є.В. Куріного, В.О. Предборського, В.М. Федосова, О.С. Башняк, М.А. Пожидаєвої.
Зв'язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Робота виконана відповідно до Концепції реформування податкової системи України, затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.02.07 р. № 56-р, наказу МВС України від 05.07.2004 р. № 755 «Про затвердження Пріоритетних напрямів наукових та дисертаційних досліджень, які потребують першочергового розроблення і впровадження у практичну діяльність органів внутрішніх справ України на період 2004-2009 рр.», та планів науково-дослідної роботи кафедри господарського та екологічного права Донецького юридичного інституту ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка на 2006-2008 рр. (номер державної реєстрації 0108U002184).
Тема дисертації затверджена на засіданні Вченої ради Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ МВС України імені Е.О. Дідоренка 22 грудня 2006 р. (протокол № 2), уточнена 24 квітня 2008 р. (протокол № 6).
Мета і завдання дослідження. Метою дослідження є вирішення конкретного наукового завдання щодо визначення правової природи альтернативних податків, механізму їх дії та застосування, а також розробка науково обґрунтованих пропозицій, спрямованих на удосконалення податкового законодавства.
Досягнення зазначеної мети зумовило постановку й вирішення таких завдань:
- визначити правовий статус суб’єктів малого підприємництва як платників альтернативних податків;
- встановити особливості виконання податкового обов’язку платниками альтернативних податків;
- розкрити зміст системи оподаткування з оглядом на особливості функціонування в ній альтернативних податків;
- дослідити правову природу альтернативних систем оподаткування;
- охарактеризувати альтернативні системи оподаткування як спеціальні податкові режими;
- дослідити існуючий стан правового регулювання альтернативних податків, виявити його недоліки;
- з’ясувати сутність і особливості основних та додаткових елементів правового механізму єдиного та фіксованих податків;
- розробити пропозиції для удосконалення окремих елементів правового механізму альтернативних податків.
Об’єктом дослідження є суспільні відносини щодо встановлення, справляння, скасування й надходження альтернативних податків.
Предметом дослідження є правове регулювання альтернативних систем оподаткування в Україні.
Методи дослідження. Методологічну основу дисертаційного дослідження складає сукупність методів і прийомів наукового пізнання. Загальнонауковий діалектичний метод пізнання правової і соціальної дійсності застосовувався з дотриманням принципів цілісності, загальності, взаємного зв’язку і взаємозумовленості змін, що дозволило проаналізувати чинне законодавство та практику його застосування щодо справляння альтернативних податків. За допомогою логіко-семантичного методу визначено поняття альтернативних податків як спеціальних податкових режимів, їх сутність та особливості (підрозділи 1.1, 1.2). Порівняльно-правовий метод застосовано для аналізу нормативно-правової бази, що закріплює встановлення і справляння аналізованих у цьому дослідженні податків в Україні, Російській Федерації, Республіці Казахстан, Республіці Білорусь, Сполучених Штатах Америки, Німеччині (підрозділи 2.1, 2.2, 3.1, 3.2). Методи класифікації, групування й системно-структурний дозволили класифікувати альтернативні податки (підрозділ 1.2), дослідити елементний склад їх правового механізму (підрозділи 2.1, 2.2, 3.1, 3.2). Історико-правовий метод дозволив простежити становлення й тенденції розвитку єдиного та фіксованого сільськогосподарського податків (підрозділи 2.1, 3.2). Соціологічний і статистичний методи використано для підтвердження доцільності закріплення єдиного та фіксованих податків у системі оподаткування України (підрозділи 2.1, 3.1) та дослідження динаміки переходу платників на спрощену систему оподаткування та фіксований прибутковий податок (підрозділи 2.1, 2.2). Застосування функціонального методу дозволило встановити основні напрямки вдосконалення окремих елементів правового механізму альтернативних податків (підрозділи 2.1, 2.2, 3.1, 3.2).
Нормативну основу дослідження складають Конституція України, закони України, нормативні акти Президента й Кабінету Міністрів України та відомчі нормативно-правові акти. Використано також ряд законопроектів: Закон України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва» від 20.07.2004 р. № 4186-1, Закон України «Про єдиний соціальний внесок та адміністрування збору та обліку єдиного соціального внеску» від 02.07.2004 р. № 5750, проект Податкового кодексу України від 14.05.2002 р. № 2018, проект Податкового кодексу України від 14.03.2008 р. № 2215 та ін.
Для розробки пропозицій щодо вдосконалення елементного складу альтернативних податків використовувалось законодавство Російської Федерації, Республіки Білорусь, Республіки Казахстан, Сполучених Штатів Америки та Німеччині.
Емпіричну основу дослідження склали статистичні дані ДПА України щодо обліку платників єдиного та фіксованого прибуткового податків за 1999 – 2008 рр., матеріали Господарського суду м. Києва щодо практики вирішення спорів з питань реструктуризації податкового боргу платників фіксованого сільськогосподарського податку та результати проведеного вибіркового опитування 183 працівників ДПІ у Донецькій, Харківській областях та 274 громадян – платників альтернативних податків у Донецькій та Харківській областях.
Наукова новизна одержаних результатів визначається тим, що дисертація є першим в Україні монографічним дослідженням правового регулювання альтернативних систем оподаткування. На основі проведеного дослідження сформульовано ряд нових наукових положень і висновків, зокрема:
вперше:
– зроблено висновок про те, що при запровадженні альтернативних систем оподаткування законодавець допускає можливість застосування системи спеціальних заходів податкового регулювання, які не знаходять свого закріплення в правовому механізмі податків і зборів, передбачених загальною системою оподаткування, що дозволяє характеризувати останні як спеціальні податкові режими;
− обґрунтовано необхідність зміни структури законодавчого акту, що регулює сплату єдиного податку, та який має складатися із трьох розділів: розділ перший повинен містити загальні норми для юридичних і фізичних осіб; розділ другий – норми, що деталізують оподаткування юридичних осіб; розділ третій – визначати порядок оподаткування фізичних осіб;
− запропоновано при встановленні кількісного критерію визначення платників єдиного податку необхідно виходити не з визначення виручки – як об’єкта оподаткування, а закріпити як критерій доходи від реалізації продукції, що дозволило би враховувати не тільки грошові кошти, отримані на банківський рахунок чи в касу платника податку, але й доходи отримані в натуральній формі;
− доведено, що принциповою відмінністю фіксованого сільськогосподарського податку від інших альтернативних податків є врахування під час його сплати фактора сезонності, в зв’язку з чим доцільно встановити такий порядок сплати податку: у I кварталі – 0 %; у II – 10 %; у III – 30 %; у IV – 60 %;
удосконалено:
− поняття платників фіксованого сільськогосподарського податку, якими можуть бути тільки юридичні особи за умов: це спеціальний статус платника, здійснення суб’єктом господарювання певних видів підприємницької діяльності та відповідність встановленому кількісному критерію;
– положення стосовно того, що платники альтернативних податків консолідовано виконують свій податковий обов’язок, що виявляється в об’єднанні неоднакових за правовим режимом обов’язкових платежів та виступає як єдиний показник всіх податків, які повинен сплатити такий платник;
− порядок надходження сум коштів від сплати єдиного податку, які незалежно від платника, повинні надходити у повному обсязі до відповідного місцевого бюджету;
дістало подальший розвиток:
− положення, що єдиний та фіксовані податки об’єднує така ознака, як альтернативність;
− пропозиція закріплення у Податковому кодексі України розділу «Спеціальні податкові режими», до якого ввійдуть і альтернативні системи оподаткування;
− положення, що до єдиного податку (сплата одного податку замість інших) близькими є група фіксованих податків, сплата яких обмежується певною сферою підприємницької діяльності (сільськогосподарське виробництво та здійснення приватними підприємцями торгівлі на ринках);
– висновок про те, що серед альтернативних податків фіксований прибутковий податок є єдиним податком, для якого тривалість податкового періоду встановлюється платником самостійно, що пояснюється правом самостійного вибору строку сплати патенту;
Сформульовано ряд пропозицій щодо внесення змін та доповнень як до Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок», Указу Президента України № 746 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва», так і до проекту Податкового кодексу України в частині регулювання альтернативних податків.
Практичне значення одержаних результатів полягає в тому, що вони можуть бути використані:
− у науково-дослідній роботі – для подальших наукових досліджень у галузі фінансово-правового регулювання спеціальних податкових режимів;
− у правотворчості – для розробки проекту Податкового кодексу України (в основному з питань Розділу XV «Спеціальні податкові режими» Особливої частини) та удосконалення чинного податкового законодавства;
− у правозастосовній діяльності – для вдосконалення діяльності державних органів, що здійснюють податковий контроль та вирішення колізій, які виникають у процесі застосування нормативно-правових актів з питань оподаткування (Акт впровадження в діяльність Державної податкової інспекції Київського району м. Донецька № 13410 від 07.07.2008 р.);
− у навчальному процесі – положення та висновки дисертації можна використовувати для підготовки відповідних розділів підручників і навчальних посібників з дисциплін «Фінансове право», «Податкове право», а також під час викладання навчальних дисциплін «Фінансове право», «Податкове право», «Господарське право» у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (Акт впровадження № 1498 від 25.04.2008 р.).
Апробація результатів дисертації. Результати дисертаційної роботи доповідалися на семи міжнародних науково-практичних конференціях: «Wykszta cenie i nauka bez granic» (м. Дніпропетровськ, 2005); «Дни науки – 2006» (м. Дніпропетровськ, 2006); «Економіка і маркетинг в XXІ сторіччі» (м. Донецьк, 2006); «Розвиток господарсько-правового забезпечення сучасної економіки» (м. Донецьк, 2006); «Правова держава: напрямки та тенденції її розбудови в Україні» (м. Тернопіль, 2007); «Від громадського суспільства до правової держави» (м. Харків, 2007); «Сучасний стан та перспективи розвитку фінансового права» (м. Ірпінь, 2007).
Публікації. Основні положення та результати дисертації опубліковано у п’яти одноособових наукових статтях у виданнях, що визначені ВАК України як фахові з юридичних наук: 1) Костенко О.О. Особливості переходу на єдиний податок для фізичних осіб – приватних підприємців / О.О. Костенко // Науковий вісник Ужгородського національного університету. – Вип. 5: Право. – Ужгород, 2006. – С. 209–213.; 2) Костенко О.О Особливості реалізації стимулюючої функції податків на прикладі альтернативних систем оподаткування / О.О. Костенко : зб. наук. праць. – Донецьк: ДЮІ ЛДУВС, 2006. – № 4. – С. 54–63.; 3) Костенко О.О Щодо визначення платників фіксованого сільськогосподарського податку / О.О.Костенко // Юридична Україна. – 2007. – № 10. – С. 62–67.; 4) Костенко О.О Деякі проблеми визначення платників фіксованого прибуткового податку з придбанням патенту / О.О. Костенко // Право і суспільство. – 2007. – № 11. – С. 129–134.; 5) Костенко О.О. Деякі проблеми визначення об’єкта обкладання фіксованим сільськогосподарським податком / О.О. Костенко // Право України. – 2007. – № 11. – С. 68–72.
- Список літератури:
- ВИСНОВКИ
Орієнтація України на формування ефективної ринкової економіки, однією зі складових якої є мале підприємництво, зумовлює необхідність створення сприятливого режиму оподаткування, зниження витрат держави на адміністрування податків і витрат платників на складання та подання податкового обліку і звітності. Саме застосування альтернативних систем оподаткування є одним із найефективніших засобів реалізації стимулюючої функції податків та встановлення справжнього балансу інтересів платника податку і держави. У результаті проведеного дослідження автором зроблені такі висноки:
1. Для визначення суб’єктів малого підприємництва як платників альтернативних податків доцільним є закріплення комбінації критеріїв, які безпосередньо впливають на розмір бізнесу (обсяг доходу від реалізації, кількість найманих працівників) і за допомогою яких можна оцінити розмір бізнесу за непрямими ознаками (організаційно-правова форма, наявність чи відсутність філій (представництв), вид підприємницької діяльності).
2. Виходячи із неможливості зіставлення показників, які використовуються в різних альтернативних податках як критерію, що обмежує обсяги доходу від реалізації, в податковому законодавстві необхідно ввести для всіх альтернативних податків новий показник чи встановити будь-який з існуючих як єдиний для всіх критерій. У цьому випадку вважаємо доцільним застосовувати замість таких критеріїв як, «виручка від реалізації» чи «валовий доход», такий показник, як «доход від реалізації», при цьому його значення можуть бути різними залежно від податку, в межах якого він буде використовуватися. Головною умовою є те, щоб він мав єдиний правовий механізм розрахунку його значення.
3. Виконуючи обов’язок зі сплати податку, платник не тільки діє в інтересах держави чи місцевих органів самоврядування, а й певною мірою він реалізує і свій особистий інтерес. Наприклад, у разі порушення платником єдиного податку порядку виконання податкового обов’язку (наприклад, перевищення кваліфікаційного критерію щодо кількості працюючих або (та) обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік), податкова інспекція має право звільнити такого платника від права використання спрощеного оподаткування, у зв’язку з чим він буде змушений повернутися на загальну систему оподаткування. А право перейти на альтернативний податок виникне в нього лише через певний період.
4. Виділяється дві форми консолідації. По-перше, консолідація декількох платників в єдину групу, яка розглядається як зобов’язаний суб’єкт (платник). На сьогодні податкове законодавство України не закріплює подібної форми. І по-друге, консолідація податкового обов’язку одного платника податку, тобто сукупність обов’язків за окремими видами обов’язкових платежів податкового характеру виступає єдиним показником усіх податків, які повинен сплатити такий платник. Саме ця форма консолідації є характерною для України та знаходить своє відображення в єдиному податку, прибутковому фіксованому за рахунок придбання патенту та фіксованому сільськогосподарському податку.
5. Для виникнення податкових відносин між платниками альтернативних податків та державою є характерним певне поєднання імперативного веління із деякими ознаками добровільності. Якщо в інших платників конституційний обов’язок сплати податку виникає за наявності об’єкта оподаткування, норми закону, то для обов’язковості будь-якого з альтернативних податків необхідним є добровільне обрання платниками такого засобу сплати. Справді, суб’єкт малого підприємництва на цілком добровільних засадах обирає сплату одного з альтернативних податків. Однак він не може змінити умов, яким він має відповідати для того, щоб стати безпосередньо платником. Ці умови держава встановлює в імперативному порядку, не дозволяючи платникам змінювати їх.
6. Запроваджуючи будь-яку з альтернативних систем оподаткування, законодавець допускає можливість застосування системи спеціальних заходів податкового регулювання, які не знаходять свого закріплення в правовому механізмі податків і зборів, передбачених загальною системою оподаткування, що дозволяє характеризувати останні як спеціальні податкові режими.
7. Єдиний податок, фіксований сільськогосподарський та прибутковий фіксований податок з придбанням патенту об’єднує, насамперед, така ознака, як альтернативність. Йдеться про спеціальний податок, який вводиться замість значного числа традиційних податків і зборів, тобто є їх альтернативою.
8. Обґрунтовується положення щодо доцільності закріплення у Податковому кодексі України розділу «Спеціальні податкові режими», до якого ввійдуть і альтернативні системи оподаткування. Найбільш прийнятим є застосування до них саме терміна «система оподаткування», тому що їх об’єднує спеціальний податок, який вводиться замість значного числа традиційних податків і зборів, унаслідок чого змінюються взаємозв’язки між податками і зборами, структурою податкових платежів, методами податкового обліку.
9. Першою статтею законодавчого акта, що встановлює конкретний податок, повинен визначатися зміст відповідного податку. І в цьому випадку визначення єдиного податку має ґрунтуватися на закріпленні його як прямого, що фактично закладає найбільш фундаментальний орієнтир в окресленні місця і ролі цього податку в ціноутворенні й означає, що він входить елементом у ціну виробництва і буде врахований саме виробником, складе в нього один з елементів витрат.
10. Враховуючи, що єдиний податок передбачає змішаного платника, є доцільним побудувати відповідний нормативний акт у такий спосіб: у першому розділі зосередити загальні норми для податкових режимів юридичних і фізичних осіб, тобто належить сформувати так би мовити Загальну частину. Другий розділ, з обов’язковою орієнтацією на перший, має зосередити всі норми, що деталізують податковий режим єдиного податку для юридичних осіб. Третій охопить специфічні норми, які регулюють сплату єдиного податку фізичними особами. Таким чином, другий і третій розділи становитимуть Особливу частину за єдином подаком.
11. Суб’єкти малого підприємництва будь-якої організаційно-правової форми та форми власності можуть бути платниками єдиного податку лише за умови їх відповідності таким вимогам: дотримання кількісних параметрів обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік та чисельності найманих працівників; здійснення видів діяльності, що дозволених законодавством для суб’єктів малого підприємництва, які бажають перейти на спрощену систему оподаткування; відсутність податкової заборгованості за попередній звітний (податковий) період; добровільне рішення суб’єкта малого підприємництва щодо переходу на спрощений спосіб оподаткування його доходів.
Фізичні особи, які не є суб’єктами підприємницької діяльності, не можуть бути віднесені до суб’єктів малого підприємництва. Саме тому закріплення в Податковому кодексі України як платників єдиного податку таких осіб суперечить меті введення податку – підтримці малого підприємництва.
12. Для всіх платників єдиного податку потрібно передбачити однакові правила переходу на його сплату. Якщо платник єдиного податку з початку календарного року переходить на спрощену систему оподаткування, було б логічно враховувати показники за попередній календарний рік. У разі ж переходу на єдиний податок не з початку року, наприклад із третього кварталу, необхідно враховувати фактичний розмір критеріїв за перший та другий квартали.
13. Для фізичних осіб – платників єдиного податку наявність об’єкта оподаткування не є підставою виникнення обов’язку зі сплати податку, що пояснюється незалежністю податкової ставки від результатів їх підприємницької діяльності.
14. Підчас визначення об’єкта оподаткування єдиним податком не враховуються фактичні витрати платників податку, яких вони зазнали, здійснюючи підприємницьку діяльність. Отже, доцільно на законодавчому рівні закріпити вичерпний перелік витрат платників, сума яких буде враховуватися в обчисленні податкової бази.
15. Частина 1 ст. 15004 Проекту Податкового кодексу України закріплює різни форми об’єкта оподаткування єдиним податком залежно від платника податку, що на наш погляд, спричинить порушення принципів побудови системи оподаткування: рівності, недопущення будь-яких провів податкової дискримінації у забезпеченні однакового підходу до суб’єктів господарювання при визначенні податкових обов’язків; єдиного підходу закріплення об’єкта податку. На нашу думку, принциповим є той факт, що такі форми мають бути однаковими для всіх суб’єктів спрощеної системи оподаткування та конкретний вибір об’єкта оподаткування повинен здійснюватися безпосередньо платником податку самостійно.
16. Встановлюючи кількісний критерій визначення платників єдиного податку, необхідно виходити не з визначення виручки – як об’єкта обкладання податком, а закріпити саме як критерій доходи від реалізації продукції, що дозволило б ураховувати не лише кошти, отримані на банківський рахунок чи в касу платника податку, але й доходи, отримані в натуральній формі.
17. Специфіка податкових ставок виявляється в тому, що тут встановлюються як тверді ставки, так і пропорційні, що залежить від групи платників єдиного податку. Стосовно юридичних осіб – платників єдиного податку можна виділити такі особливості ставок податку: а) закріплення ознаки так званої «внутрішньої альтернативності», яка полягає в можливості для юридичної особи обрати відповідну ставку єдиного податку; б) встановлення пропорційних ставок податку, які передбачають певний відсоток від обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), одержаної юридичними особами, розмір якого залежить від того, чи включається у разі сплати податку податок на додану вартість до його складу.
Для фізичних осіб – платників єдиного податку ставки встановлюються у твердих фіксованих сумах незалежно від конкретних результатів їх підприємницької діяльності. При цьому фіксований розмір зазначеного податку має бути єдиним для тих платників, які самостійно займаються однаковим видом підприємницької діяльності на території відповідної місцевої ради.
18. Стимулююча функція оподаткування реалізується в спрощеній системі в тому, що вона передбачає заміну уплати частини встановлених законодавством переліку податків і зборів сплатою єдиного податку із скороченням їх загальної кількості. Звільнення платників єдиного податку від сплати передбачених п. 6 Указу Президента України № 746 шістнадцяти обов’язкових платежів розглядається не як пільга, а саме як одна з особливостей визначення альтернативного податку взагалі.
19. Обов’язок визначення податкової бази і сплати податку виникає у платників за підсумками кожного податкового періоду. Саме тому особливе значення в регулюванні оподаткування має чітке закріплення податкового періоду, чого фактично в податковому законодавстві України немає. Податковим періодом за єдиним податком необхідно визначити квартал.
20. Податковий облік фізичних осіб як платників єдиного податку характеризується певною специфікою, що визначається відсутністю прямого зв’язку кінцевих результатів діяльності підприємця з розміром його податкових зобов’язань. Фактично, інформація податкового обліку та звітності може бути використана тільки з метою контролю за дотриманням такими суб’єктами встановлених обмежень (обсяг виручки, кількість найманих працівників). Саме тому не є доцільним ведення обліку витрат і чистого доходу, адже ці показники не пов’язані ні з визначенням об’єкта оподаткування, ні з обмеженнями для застосування єдиного податку.
21. Між порядком розподілу коштів від сплати єдиного податку, встановленим Указом Президента України № 746, та нормами Бюджетного кодексу України існує суттєва розбіжність. Для вирішення існуючої колізії пропонуємо закріпити в ст. 150010 проекту Податкового кодексу, що суми коштів від сплати єдиного податку, незалежно від платника, надходять у повному обсязі до місцевого бюджету.
22. На рівні Податкового кодексу України доцільно закріпити єдині строки та порядок подання податкової звітності для всіх платників єдиного податку незалежно від статусу. При цьому негайного узгодження потребують норми законодавства з питань спрощеного оподаткування суб’єктів малого підприємництва з нормами закону, що регулює порядок погашення податкових зобов’язань.
23. До єдиного податку за його сутністю (сплата одного податку замість інших) близькою є група фіксованих податків. Однак ці податки не є тотожними поняттями. Як фіксований сплачуються сільськогосподарський податок та різновид податку з доходів фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи та є платниками ринкового збору. Таким чином, їх сплата обмежується певною сферою підприємницької діяльності (сільськогосподарське виробництво та здійснення приватними підприємцями торгівлі на ринках).
24. Означення «фіксований» робить акцент на тому, що ставка податку з такою назвою є незмінною по відношенню до доходів. Це означає, що фіксований податок є незалежним від величини одержаних платником доходів, де з кожної грошової одиниці справляється однаковий фіксований розмір платежу.
25. Платників фіксованого прибуткового податку можна визначити як фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності, які мають закріплені законодавством податкові права та обов’язки за умови дотримання ними всіх встановлених вимог як на момент обрання сплати фіксованого податку за рахунок придбання патенту, так і протягом всього часу роботи за цією альтернативною системою оподаткування. Ознаками платника є: добровільне рішення приватного підприємця щодо переходу на сплату податку; дотримання кількісних параметрів обсягу валового доходу від здійснення підприємницької діяльності та чисельності найманих осіб; здійснення підприємницької діяльності із продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках зі сплатою ринкового збору; відсутність торгівлі лікеро-горілчаними та тютюновими виробами.
26. При справлянні фіксованого прибуткового податку встановлено тверді ставки у вигляді фіксованої суми, яка не залежить від фактично одержаних доходів платника податків і зазначених ним витрат. На розмір податку впливають такі фактори: територія місцезнаходження ринку, межі граничних розмірів ставки, встановлених ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», та кількість працівників за наймом. Фіксований розмір податку має бути єдиним для тих платників, які здійснюють один вид підприємницької діяльності на території відповідної місцевої ради. Таким чином, місцеві ради можуть встановлювати різні рівні ставок лише для різних ринків. При цьому асортиментний перелік товарів, що продаються, площа торгового місця, умови торгівлі та інші показники торговельної діяльності не повинні впливати на розмір фіксованої ставки.
27. Серед альтернативних податків фіксований прибутковий податок є єдиним податком, для якого тривалість податкового періоду встановлюється платником самостійно, що пояснюється правом самостійно вибирати строк сплати патенту.
28. Законодавець, визначаючи фіксований сільськогосподарський податок, повинен закладати принцип, що на період його дії створюються стабільні податкові умови шляхом заборони внесення до законодавства змін, які можуть спричинити збільшення податкового навантаження на сільськогосподарських товаровиробників.
29. Платниками фіксованого сільськогосподарського податку можуть бути тільки юридичні особи за умови дотримання таких умов: це спеціальний статус платника чи здійснення суб’єктом господарювання певних видів підприємницької діяльності (виробництво, вирощування, переробка та збут сільськогосподарської продукції) та відповідність встановленому кількісному критерію (сума, отримана відповідним суб’єктом від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний рік, має перевищувати 75 % від загальної суми валового доходу).
30. Новоствореним сільськогосподарським товаровиробникам, які бажають перейти на сплату фіксованого сільськогосподарського податку, законодавець має надати право такого переходу в поточному календарному році з моменту постановки на податковий облік. Для запобігання порушенням кількісного критерію було б доцільним закріпити, що в разі невідповідності певному показнику за підсумками податкового періоду такі платники повинні здійснити перерахунок податкових зобов’язань, виходячи із загальної системи оподаткування за весь вказаний податковий період.
31. Для вдосконалення процесу переходу на фіксований сільськогосподарський податок вважаємо доцільним внести зміни до гл. 99 проекту Податкового кодексу України, в якій після ст. 15027 «Платники фіксованого сільськогосподарського податку» помістити ст. 15028 «Порядок та умови переходу на сплату фіксованого сільськогосподарського податку та повернення до загальної системи оподаткування». При цьому першим пунктом цієї статті необхідно закріпити, що перехід на сплату фіксованого сільськогосподарського податку (повернення до загальної системи оподаткування) здійснюється платниками добровільно в порядку, передбаченому цією главою. Законодавчого закріплення потребує і положення, що платники податку, які перейшли на сплату фіксованого сільськогосподарського, не мають права до закінчення податкового періоду перейти на загальну систему оподаткування.
32. Для переходу на сплату фіксованого сільськогосподарського податку особі необхідно мати у власності, користуванні землю сільськогосподарських угідь чи водного фонду, для яких встановлен відповідні ставки податку. Таким чином за відсутності у суб’єкта господарювання земель сільськогосподарського призначення – у нього відсутній і об’єкт оподаткування.
33. Закріплюючи систему ставок фіксованого сільськогосподарського податку, законодавець в основу їх розподілу закладає призначення сільськогосподарського угіддя та статус території, на якій воно розташоване.
34. Фіксований сільськогосподарський податок податкового обліку доходів і витрат не передбачає, і, відповідно, не потрібно їхнього окремого здійснення. Фактично такою обліковою формою є саме Розрахунок суми фіксованого сільськогосподарського податку.
35. Принциповою відмінністю фіксованого сільськогосподарського податку від інших альтернативних податків є врахування при його сплаті фактору сезонності сільськогосподарського виробництва, відповідно до якого законодавцем встановлено нерівномірний розподіл річної суми податкових зобов’язань. Проте більш логічним був би такий порядок сплати податку: у I кварталі – 0 %; у II – 10 %; у III – 30 %; у IV – 60 %.
36. Через встановлення законодавцем за фіксованим сільськогосподарським податком різних строків сплати податку (відповідними частинами щомісяця) та подання податкового розрахунку було б доцільним в Податковому кодексі України окремою статтею встановити, що податковий період за фіксованим сільськогосподарським податком дорівнює календарному року. При цьому частиною другою цієї ж статті закріпити і звітний період, яким вважати квартал.
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ
1. Макарова Е.А. Налогообложение малого бизнеса (региональный аспект): дис. …кандидата эконом. наук : 08.00.10 /Макарова Елена Александровна. – Абакан, 2004. – 152 с.
2. Варнавский А.В. Налогообложение субъектов малого предпринимательства: дис. …кандидата эконом. наук : 08.00.10 / Варнавский Андрей Владимирович. – М., 2003. – 193 с.
3. Швадченко В.О. Податкове стимулювання розвитку малих підприємств: дис. …кандидата економ. наук : 08.06.01 / Швадченко Володимир Олексійович. – Х., 2003. – 226 с.
4. Иванов Ю.Б. Организационно-экономические проблемы обеспечения конкурентноспособности промышленных предприятий в условиях формирования рыночных отношений: дис. …доктора эконом. наук : 08.06.01 / Иванов Юрий Борисович. − Х., 1997. − 394 с.
5. Дьякон Ю.Г. Оподаткування суб’єктів малого підприємництва за спрощеною системою: дис. …кандидата економ. наук : 08.04.01 / Дьякон Юрій Григорович. – К., 2002. – 224 с.
6. Сич О.А. Податкове стимулювання розвитку підприємництва: дис. …кандидата економ. наук : 08.02.03 / Сич Ольга Анатоліївна. – Львів, 2003. – 200 с.
7. Пожидаєва М.А. Правове регулювання єдиного податку для суб’єктів малого підприємництва: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Пожидаєва Марія Анатоліївна. – К., 2005. – 204 с.
8. Свєчнікова О.Г. Правові засади оподаткування фізичних осіб – підприємців: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Свєчнікова Олена Георгіївна. – К., 2001. – 218 с.
9. Гарагонич О.В. Правове регулювання підприємницької діяльності в Чеській та Словацькій республіках: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.04 / Гарагонич Олександр Васильович. – Ужгород, 2004. – 213 с.
10. Башняк О.С. Принципи оподаткування та їх реалізація у податковому законодавстві України: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Башняк Оксана Сергіївна. – Х., 2005. – 190 с.
11. Нонко ф ьА.В. Податки в Україні та державах-членах Європейського Союзу: порівняльно-правовий аналіз: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Нонко Артур Вікторович. – К., 2005. – 198 с.
12. Винницкий Д.В. Субъекты налогового права / Винницкий Д.В. – М.: НОРМА, 2000. – 192 с.
13. Перепелиця М.О. Правове регулювання статусу платників податків та зборів в Україні: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Перепелиця Марія Олександрівна. – Х., 2002. – 181 с.
14. Халфина Р.О. Общее учение о правоотношении / Халфина Р.О. – М.: Юрид. лит., 1974. – 352 с.
15. Химичева Н.И. Субъекты советского бюджетного права / Химичева Н.И. – Саратов: Сарат. ун-та, 1979. – 224 с.
16. Ямпольская Ц.А. Субъекты советского административного права : автореф. дис. на соискание науч. степени доктора юрид. наук : спец. 12.00.14 „Админ право; финан. право; информ. право” / Ц.А. Ямпольская. – М., 1958. − 24 с.
17. Гриценко В.В. Гражданин как субъект налогового права в Российской Федерации / Гриценко В.В. – Воронеж: Воронеж. ун-т, 1997. – 144 с.
18. Бакун О.В. Громадянин як суб’єкт податкових правовідносин в умовах переходу до ринкової економіки: дис. …кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Бакун Ольга Вікторовна. – Чернівці, 2000. – 170 с.
19. Про систему оподаткування: Закон України від 25.06.1991 // Відомості Верховної Ради України. – 1991. – № 39. – Ст. 510.
20. Про систему оподаткування: Закон України від 18.02.1997 // Відомості Верховної Ради України. – 1997. – № 16. – Ст.119.
21. Проект Податкового кодексу України [Електроний ресурс] – Режим доступу до журн.: http://www.rada.gov.ua:8080/pls/zweb/webroc34
22. Ляшенко В.И. Поддержка субъектов малого предпринимательства в России, Украине и СНГ: учебное пособие для студентов высших учебных заведений / В.И. Ляшенко, В.В. Хахулин, С.В. Ляшенко – Луганск: Альмаматер, 2005. – 490 с.
23. Дмитриченко Л.И. Малый бизнес в системе предпринимательства: монография / Л.И. Дмитриченко, А.Н. Химиченко. – Донецк: Каштан, 2005. – 180 с.
24. Варналій З.С. Мале підприємство: основи теорії і практики / Варналій З.С. – [3-є вид.]. – К.: Т-во «Знання», КОО, 2005. – 302 с.
25. Сирополис Н.К. Управление малым бизнесом / Сирополис Н.К. – М.: Дело, 1997. – 435 с.
26. Ичитовкин Б.Н. Малые формы хозяйствования / Ичитовкин Б.Н. – М.: Экономика, 1991. – 204 с.
27. Саниахметова Н.А. Регулирование предпринимательской деятельности в Украине: организационно-правовые аспекты: монография / Саниахметова Н.А. – Одесса: Одесская государственная юридическая академия, 1998. – 232 с.
28. Мамутов В.К. Опыт сочетания государственного регулирования экономики и рыночного саморегулирования / Мамутов В.К. – Д.: ИЭПИ НАН Украины, 1998. – 38 с.
29. Хозяйственное право: учебник / [В.К. Мамутов, Г.Л. Знаменский, В.В. Хахулин и др.] ; под ред. В.К. Мамутова. – К.: Юринком Интер, 2002. – 912 с.
30. Малое предпринимательство и современные проблемы финансового и имущественного обеспечения его развития / [В.И. Амитан, Г.Д. Чижиков, В.И. Ляшенко и др.]. – Д.: ИЭП НАН Украины, 2002. – 28 с.
31. Кондратюк Т.В. Державна політика підтримки малого бізнесу: монографія / Кондратюк Т.В. – К.: Видав. центр «Академія», 2003. – 112 с.
32. Рубе В.А. Малый бизнес: история, теория, практика / Рубе В.А. – М.: ТЕИС, 2000. – 231 с.
33. Кондратюк Т.В. До питання про категоріальну визначеність аналізу державної політики щодо малого бізнесу в Україні / Т.В. Кондратюк // матеріали другої міжнар. наук.-практ. конф. ["Наука і освіта 1999"], (Дніпропетровськ – Харків – Запоріжжя, 01–10 лют. 1999 р.) / Т. 20 Економічні науки. – Дніпропетровськ, 1999 . – С. 10.
34. Варналій З.С. Економічна природа та особливості розвитку малого підприємництва в Україні : автореф. дис. на здобуття наук. ступення доктора економ. наук : спец. 08.01.01 „Економічна теорія” / З.С. Варналій. – К., 1998. – 26 с.
35. Лапуста М.Г. Предпринимательство: учебник / М. Лапуста, А. Поршнев, В. Старостин. – М.: ИНФРА – М, 2000. – 448 с.
36. Крутик А.Б. Малое предпринимательство и бизнес-коммуникации : учеб. пособие / А.Б. Крутик, М.А. Горенбургов. – СПб.: «Бизнес-пресса», 1998. – 295 с.
37. Мочерний С.В. Основи підприємницької діяльності: посібник / Мочерний С.В., Устинко О.А., Чоботар С.І. – К.: Академія, 2001. – 280 с.
38. Супова Н. Государственная поддержка малого бизнеса в США / Н. Супова // Менеджмент в России и за рубежом. – 1999. – № 5. – С. 115-121.
39. Лебедева И.П. Японские корпорации: стратегия развития (фінансово-организационные аспекты) / Лебедева И.П. – М.: «Восточная литература» РАН, 1995. – 166 с.
40. Иорданская Э. Мелкие и средние предприятия в Германии / Э. Иорданская // Мировая экономика и международные отношения. – 1993. – № 9. – С. 130-138.
41. Правовий захист вітчизняного товаровиробника: зб. нормат. актів / відп. ред. О.В. Кужель. – К.: Юрінком Інтер, 2000. – С. 210-212.
42. Про державну підтримку малого підприємництва: Закон України від 19.10.2000 // Відомості Верховної Ради України. – 2000. – № 51-52. – Ст. 447.
43. Науково-практичний коментар Господарського кодексу України / [Знаменський Г.Л., Ліпніцький Д.Х. та ін.]; за заг. ред. В.К. Мамутова − К.: Юрінком-Інтер, 2004. – 688 с.
44. Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»: Указ Президента України від 28.06.1999 № 746 // Урядовий кур’єр. – 1999. – № 128.
45. Про прибутковий податок з громадян: Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92, в ред. Закону від 23.03.1999 // Відомості Верховної Ради України. – 1999. – № 4. – Ст. 35.
46. Про фіксований сільськогосподарський податок: Закон України від 17.12.1998 // Відомості Верховної Ради України. – 1999. – № 5-6. – Ст. 39.
47. Малис Н.И. Налогооблажение малого бизнеса / Н.И. Малис // Финансы. – 2000. – № 1. – С. 37-40.
48. Андреев И.М. Новый порядок налогообложения субъектов малого предпринимательства / И.М. Андреев // Налоговый вестник. – 2003. – № 1. – С. 43-47.
49. Волошина А.И. Единый налог на вмененный доход / А.И. Волошина // Налоговый вестник. – 2003. − № 2. – С. 57-60.
50. Ковалева Г. Упрощенная система налогообложения: плюсы и минусы / Г. Ковалева // Аудит и налогообложение. – 2003. – № 1. – С. 32-34.
51. Устьянцев С. Единый налог на вмененный доход / С. Устьянцев // Аудит и налогообложение. – 2002. – № 7. – С. 86-89.
52. Караваева И.В. Оценка основных современных преобразований в налоговой системе России / И.В. Караваева, А.В. Волков // Финансы и кредит. – 2002. – № 23. – С. 60-63.
53. Про оподаткування прибутку підприємств: Закон України від 28.12.1994 № 334/94-ВР // Відомості Верховної Ради України – 1995. – № 4. – Ст. 28.
54. Пепеляев С.Г. Налоговое право: учеб. пособие / С.Г. Пепеляев, Р.И. Ахметшин, М.Ф. Ивлев – М.: ИДФБК - ПРЕСС, 2000. – 608 с.
55. Брызгалин А.В. Налоги и налоговое право: учеб. пособие / Брызгалин А.В. – М.: Аналитика - Пресс, 1997. – 600 с.
56. Химичева Н.И. Налоговое право: учебник / Химичева Н.И. – М.: БЕК, 1997. – 336 с.
57. Кучерявенко Н.П. Налоговое право: учебник / Кучерявенко Н.П. – Х.: Консум, 1998. – 447 с.
58. Кухар О.В. Співвідношення принципів консолідації та індивідуалізації при виконанні податкового обов’язку : автореф. дис. на здобуття наук. ступеня канд. юрид. наук : спец. 12.00.07 „Теорія упр.; адмін. право і процес; фінан. право; інформ. право” / О.В. Кухар. – Х., 2006. – 20 с.
59. Кириченко В.В. Способи забезпечення виконання податкового обов’язку: дис. ... кандидата юрид. наук : 12.00.07 / Кириченко Вероніка Володимирівна. – Ірпінь, – 2005. – 202 с.
60. Лазарев В.В. Общая теория права и государства: учебник для юридических вузов / Лазарев В.В. – [3-е изд.]. – М.: ЮРИСТЪ, 2001. – 517 с.
61. Котюк В.О. Теорія права: курс лекцій: навч. посіб. [для юрид. фак. вузів] / Котюк В.О. – К.: Вентурі, 1996. – 208 с.
62. Матузов Н.И. Правовая система и личность / Матузов Н.И. – Саратов: Саратовск. ун-та, 1987. – 293 с.
63. Финансовое право: учебник / [Воронова Л.К., Давыдова Л.А., Карасева М.В. и др.] ; под. ред. Н. И. Химичева. – М.: БЕК, 1995. – 525 с.
64. Кустова М.В. Налоговое право России. Общая часть: учебник / Кустова М.В., Ногина О.А., Шевелева А.Н. – М.: Юрист, 2001. – 360 с.
65. Кучеров И.И. Налоговое право России: курс лекций / Кучеров И.И. – М.: «ЮрИнфор», 2001. – 360 с.
66. Щербакова О.Е. Государственно-властные принуждения за совершение налогового правонарушения: постановка проблемы / О.Е. Щербакова // Банковское право. – 2003. – № 1. – С. 21-23.
67. Кучерявенко Н.П. Курс налогового права : Особенная часть : в 6 т. / Н.П. Кучерявенко. – Х.: Право, 2002 − Т. 3: Учение о налоге. – 2005. – 600 с.
68. Крохина Ю.А. Налоговое право России: учебник для вузов / Ю.А. Крохина, Г.А. Тосунян, Н.С. Бондарь. – М.: НОРМА, 2003. – 656 с.
69. Пепеляев С.Г. Налоговое право: учебник / Пепеляев С.Г. – М.: Юристъ, 2004. – 591с.
70. Летнянчин Л.І. Конституційні обов’язки людини і громадянина в Україні: проблеми теорії і практики : автореф. дис. на здобуття наук. ступення канд. юрид. наук : спец. 12.00.07 „Теорія упр.; адмін. право і процес; фін. право; інформ. право” / Л.І. Летнянчин. – Х.: НЮАУ, 2002. – 20 с.
71. Карасева М.В. Финансовое правоотношение / Карасева М.В. – М.: НОРМА, 2001. – 288 с.
72. Кучерявенко Н.П. Налоговое право: учебник / Кучерявенко Н.П. – Х.: Легас, 2001. – 584 с.
73. Про внесення змін до форми книги обліку доходів і витрат суб’єкта малого підприємництва – юридичної особи та Порядку її ведення: Наказ Державної податкової адміністрації України від 12.10.1999 № 554 // Офіційний вісник України. – 1999. – № 42. – Ст. 1035.
74. Інструкція про прибутковий податок з громадян: Наказ Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 (зі змінами та доповненнями) // Вісник податкової служби України. – 2000. – № 16. – С. 29-59.
75. Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі: Наказ Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 // Офіційний вісник України. – 1999. – № 44. – Ст. 836.
76. Петрова Г.В. Общая теория налогового права / Петрова Г.В. – М.: ИД ФБК – ПРЕСС, 2004. – 224 с.
77. Тихомиров Ю.А. Публично-правовое регулирование: динамика сфер и методов / Ю.А. Тихомиров // Журнал российского права. – 2001. – № 5. – С. 3-12.
78. Проект Податкового кодексу України від 14.03.2008 № 2215 / ініціатори законопроекту Катеринчук М.Д., Ляпіна К.М. [Електроний ресурс] − Режим доступу до журн.: http://gska2.rada.gov.ua/pls/zweb_n/webproc4_1?id=&pf3511=31993.; Проект Податкового кодексу України від 14.05.2002 № 2018 [Електроний ресурс] − Режим доступу до журн.: http://www.kraina2.org.ua/ru/material/1729.
79. Пушкарева В.М. История финансовой мысли и политики налогов / Пушкарева В.М. – М.: ИНФРА-М, 1996. – 192 с.
80. Озеров И.Х. Основы финансовой науки. вып. 1. учение об обыкновенных доходах / Озеров И.Х. – М.: Тип. И.Д. Сытина, 1908. – 544 с.
81. Янжул И.И. Основные начала финансовой науки: учение о государственных доходах / Янжул И.И. – СПб., 1899. – 508 с.
82. Кучерявенко Н.П. Налоговое право: учебник / Кучерявенко Н.П. – Х.: Консум, 1997. – 432 с.
83. Львов Д. Курс финансового права / Д. Львов. – Казань: Тип. Императорского Университета, 1887. – 520 с.
84. Андрущенко В.Л. Фінансова думка Заходу в XX столітті: (Теоретична концептуалізація і наукова проблематика державних фінансів) / Андрущенко В.Л. – Львів: Каменяр, 2000. – 303 с.
85. Лебедев В.А. Финансовое право / Лебедева В.А. – [2-е изд.]. – СПб.: Тип. А.М. Вольфа, 1889. – 314с.
86. Тургенєв Н.И. Опыт теории налогов / Тургенєв Н.И. – СПб.: Тип. Греча, 1818. – 368 с.
87. Лебедев В.А. О поземельном налоге / Лебедев В.А. – СПб., 1868. – 154 с.
88. Нитти Ф. Основные начала финансовой науки / Ф. Нитти. – М., 1904. – 623 с.
89. Иловайский С.И. Краткий учебник финансового права / Иловайский С.И. – Одесса: Тип. Шт. Войскъ Одесского военного Округа, 1893. – 296 с.
90. Ялбулганов А.А. Финансы и налоги: очерки теории и политики / Ялбулганов А.А. – М.: Статут, 2004. – Т. 4. – 618 с.
91. Исаев А.А. Начала политической экономии / Исаев А.А. – СПб.: Тип. Стасюлевича, 1896. – 728 с.
92. Боголепов Д.П. Краткий курс финансовой науки: учебник для вузов / Боголепов Д.П. – [2-е изд., испр. и доп.]. – Х.: Пролетарий, 1929. – 318 с.
93. Кононенко Ю.С. Механізм стимулюючої функції податкової системи / Ю.С. Кононенко // Податкова політика та її нормативно-правове забезпечення : зб. наук. праць за матеріалами міжнар. наук.-практ. конф., 1-2 груд. 2000 р. : тезіси допов. – Ірпінь, 2001. – С. 179-182.
94. Соколовська А.М. Податковий кодекс як фактор фінансової стабілізації / А.М. Соколовська // Фінанси України. – 1999. – № 1. – С. 53-63.
95. Сенчукова В. Оптимальна система оподаткування / В. Сенчукова // Економіка України. – 1999. – № 3. – С. 55-60.
96. Засухин А.Т. Доходы и налоги / Засухи А.Т. – М.: ОАО НПО "Экономика", 1999. – 246 с.
97. Іванов Ю.Б. Альтернативні системи оподаткування: монографія / Іванов Ю.Б. – Х.: ХДЕУ – Торнадо, 2003. – 517 с.
98. Весельський М.М. Правові основи справляння податків в Україні : автореф. дис. на здобуття наук. ступення канд. юрид. наук : спец. 12.00.07 „Теорія упр.; адмін. право і процес; фінан. право; інформ. право” / М.М. Весельський. – К., 2001. – 24 с.
99. Пришва Н.Ю. Правові проблеми регулювання обов’язкових платежів: монографія / Пришва Н.Ю. – К.: ЕксОб, 2003. – 280 с.
100. Береславський С. Спрощені системи оподаткування / С. Береславський, С. Сегеда – К.: Юридична абетка підприємця, 2002. – 85 с.
101. Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2003 рік» та деяких інших законодавчих актів: Закон України від 22.05.2003 № 849-VI // Офіційний Вісник України. – 2003. – № 23. – Ст.1034.
102. Основы налогового права: учебное пособие / [Бех Г.В., Дмитрик О.А., Кобыльник Д.А. и др.] ; под ред. Н.П. Кучерявенко. – Х.: Легас, 2003. – 384 с.
103. Браславець О.Ю. Спеціальні податкові режими як метод забезпечення фінансових інтересів малого підприємництва / О.Ю. Браславець // Актуальні проблеми економіки. – 2002. – № 3. – С. 20-28.
104. Квасовський О. Р. Концепція реформування спеціальних режимів оподаткування суб’єктів малого підприємництва в Україні / О.Р. Квасовський // Наук. пр. НДФІ/Н. − д. фін. ін.-т. − 2005. – № 3. − С. 139-151.
105. Миляков Н.В. Налоги и налогообложение: курс лекций / Миляков Н.В. – М.: ИНФРА – М, 1999. – 348 с.
106. Худяков А.И. Налоговое право Республики Казахстан. Общая часть / Худяков А.И. – Алматы: Каржы-каржат, 1995. − 224 с.
107. Купченко І. Спеціальні податкові режими в проекті Податкового кодексу України / І. Купченко // Банківська справа. − 2004. – № 4. – С. 17-21.
108. Ляшенко В.І. Шляхи вдосконалення нормативного забезпечення формування сприятливих режимів розвитку малого бізнесу в Україні / В.І. Ляшенко // Вісник академії економічних наук України. – 2003. – № 2. – С. 76-78.
109. Тимошенко О.В. Особливості оподаткування суб’єктів малого бізнесу / О.В. Тимошенко // Формування ринкових відносин в Україні. – 2006. – № 4(59). – С. 13-17.
110. Данілов О.Д. Податкова система та шляхи її реформування / О.Д. Данілов, Н.П. Флісак – К.: Парлам. вид-во, 2001. – 216 с.
111. Сутырин С. Налоги и налоговое планирование в мировой экономике / С. Сутырин. – СПб.: Полиус, 1998. – 576 с.
112. Исмаилов М.А.. Налоговая система Кыргызской Республики / М.А. Исмаилов, Н.Т. Мамбеталиев, М.Р. Бобове // Налоговый вестник. – 2002. – № 11. – С. 3-6.
113. Дернберг Р.Л. Міжнародне оподаткування: [пер. 2-го англ. вид.] – К.: Абрис, 1997. – 304 с.
114. Matthias Müller-Michaelis. Steuer reform. – München: Südwest Verlag, 1999. – 224 с.
115. Мещерякова О.В. Налоговые системы развитых стран мира. справочник / Мещерякова О.В. – М.: Правовая культура, 1995. – 242 с.
116. Русакова И.Г. Налоги и налогообложение / И.Г. Русаковой, В.А. Кашина. – М.: Финансы, ЮНИТИ, 1998. – 495 с.
117. Словник іншомовних слів [за ред. проф. Л. Пустовіт]. – К.: «Довіра» УНВЦ «Рідна мова», 2000. – 1081с.
118. Про податок на додану вартість: Закон України від 03.04.1997 зі змінами і доповненнями // Відомості Верховної Ради України. – 1997. – № 21. – Ст. 156.
119. Про затвердження форми звіту № 1-ПП, Інструкції про порядок її заповнення та Правил обліку податку на додану вартість з метою вдосконалення об
- Стоимость доставки:
- 150.00 грн