Каталог / ЮРИДИЧНІ НАУКИ / Адміністративне право; адміністративний процес
скачать файл: ![](/design/img/wordl.gif)
- Назва:
- ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ВАЛЮТНИХ ВІДНОСИН В УКРАЇНІ
- ВНЗ:
- Національний університет державної податкової служби України
- Короткий опис:
- ЗМІСТ
ВСТУП…………………….………………….…………………………………………...3
Розділ 1. Теоретико-методологічні засади валютного публічного права України………………………………………….……………………..………………...10
1.1. Особливості механізму публічно-правового регулювання валютних відносин в Україні ……………………………………….…………………….………….................10
1.2. Становлення та розвиток валютного публічного права України як підгалузі фінансового права………………………………………………..……………………....36
Висновки до розділу 1…………………………………………….……………………..57
Розділ 2. Сучасний стан та перспективи трансформування валютної системи України……………………………………………………………..…………………....61
2.1. Поняття валютної системи України та її структура.………………………….......61
2.2. Проблеми функціонування валютних фондів в Україні…………………..……...74
2.3. Особливості становлення валютного ринку в Україні………………….………...97
Висновки до розділу 2……………………………………………………….…………108
Розділ 3. Місце валютної політики у валютній системі України…………………………………………………………………..……..………111
3.1. Механізм здійснення валютної політики………………...………………………111
3.2. Особливості функціонування та перспективи реформування валютних обмежень…………………………………………………………………………..........127
3.3. Шляхи удосконалення здійснення валютного контролю…………….............…148
3.4. Відповідальність за порушення законодавства в сфері валютних відносин та шляхи її лібералізації……………….………………………………………………….162
Висновки до розділу 3………………………………………………………..……...…179
ВИСНОВКИ……………………………..….…………………………………..……...187
ДОДАТКИ…………………………………………………………………………..….200
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ…………………………………………...210
ВСТУП
Актуальність теми. Членство в Світовій організації торгівлі та інтеграція України до Європейського Союзу передбачає здійснення комплексу заходів, які повинні бути спрямовані на розвиток ринкових відносин і вихід вітчизняних суб’єктів господарювання на міжнародні ринки, що змушує переглянути вітчизняне законодавство, яке регулює валютні відносини, у бік його лібералізації. Система валютного регулювання та валютного контролю, що існує в Україні, не відповідає вимогам та стандартам світового співтовариства. Валютна політика повинна ґрунтуватися на принципах вільного попиту і пропозиції валютних цінностей на валютному ринку та безперешкодному здійсненні резидентами та нерезидентами валютних операцій.
Дослідження валютних відносин в Україні проводили такі вчені-правовики: В.К. Васенко, Ж.В. Завальна, О.І. Кабанець, Є.В. Карманов, В.Д. Кольга, О.А. Костюченко, М.В. Старинський. Особливої уваги заслуговують праці Є.О. Алісова, який вперше проаналізував правові основи валютних відносин в Україні, та Л.М. Кравченко, яка розглядала правові засади валютного регулювання і валютного контролю в Україні. Правовому регулюванню валютних відносин також приділяли увагу зарубіжні юристи, такі як: М.М. Артьомов, Б.Ю. Дорофєєв, Н.Н. Земцов, О.Ю. Меркулов, С.І. Прокопчук, А.К. Пронін, В.О. Пушин, С.К. Осіпов, І.В. Хаменушко та інші. Особливий внесок у вивчення валютних відносин зробили вітчизняні та зарубіжні економісти, а саме: С.Я. Боринець, М.К. Бункіна, А.С. Гальчинський, В.І. Міщенко, С.Р. Моісеєв, Б.П. Носко, І.М. Платонова, Ю.Ф. Сіміонов, В.А. Ющенко та багато інших науковців.
Разом з тим аналіз наукової літератури дає підстави стверджувати, що деякі питання правового регулювання валютних відносин лише частково були розглянуті вітчизняними та зарубіжними науковцями. Водночас процес інтеграції та адаптації національної валютної системи до європейської свідчить про необхідність перегляду завдань валютної політики держави, спрямованих на лібералізацію валютного режиму, з метою вільного руху капіталів та пожвавлення припливу іноземних інвестицій в економіку країни. Більшість нормативно-правових актів не повною мірою виконують поставлені завдання сучасної інтеграційної валютної політики, а тому потребують аналізу та удосконалення. Отже, на сьогодні правове регулювання валютних відносин в Україні потребує комплексного вивчення та детального дослідження.
Зв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Тема дослідження обрана з урахуванням сучасної інтеграційної валютної політики та відповідає Загальнодержавній програмі адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу (затвердженої Законом України № 1629-IV від 18.03.2004), в якій встановлено механізм досягнення Україною відповідності третьому копенгагенському та мадридському критеріям отримання членства в ЄС, що передбачає адаптацію вітчизняного законодавства, в тому числі фінансового та валютного до вимог ЄС. Окремі результати дослідження щодо лібералізації валютних відносин підтверджено в проекті Закону України «Про валютне регулювання та валютний контроль в Україні» № 3043, який пройшов перше читання у Верховній Раді України та взятий за основу 11 квітня 2007 року.
Дисертаційна робота виконана в межах плану науково-дослідної роботи кафедри адміністративного та фінансового права Національного університету державної податкової служби України – «Організаційно-правові аспекти правоохоронної діяльності у сфері оподаткування» (номер державної реєстрації 0105U000657). Тема затверджена Вченою радою Національної академії державної податкової служби України 30 січня 2003 року (протокол № 6) та уточнена Вченою радою Національного університету державної податкової служби України 25 січня 2008 року (протокол № 5).
Мета і завдання дослідження. Мета дисертаційного дослідження полягає в тому, щоб на основі аналізу літературних джерел, чинних нормативно-правових актів, міжнародного досвіду розкрити сутність національної валютної системи та її складових і в цілому механізму правового регулювання валютних публічних відносин в Україні, а також сформувати пропозиції щодо його вдосконалення та лібералізації.
Для досягнення поставленої мети визначено наступні завдання:
– з’ясувати об’єкти та суб’єкти валютних публічних правовідносин;
– розкрити зміст понять «валютне законодавство», «валютна політика», «валютна діяльність держави», «валютні обмеження», «публічний валютний контроль»;
– дослідити особливості становлення та розвитку валютного публічного права як підгалузі фінансового права;
– здійснити аналіз національної валютної системи та її складових;
– проаналізувати механізм здійснення валютної політики;
– охарактеризувати валютні обмеження та визначити шляхи їх лібералізації;
– дослідити зміст публічного валютного контролю та його організаційно-правові форми;
– визначити відповідальність за порушення валютного законодавства;
– розробити пропозиції щодо вдосконалення чинного законодавства.
Об’єктом дослідження є валютні публічні правовідносини, які виникають у процесі здійснення державою валютної діяльності.
Предметом дослідження є теоретико-наукові джерела, нормативно-правові акти, які регулюють валютні публічні відносини.
Методи дослідження. Відповідно до мети і завдань дослідження в роботі використано сукупність дослідницьких методів сучасної гносеології. Методологічною основою дисертаційного дослідження є теорія пізнання спеціально-правових явищ, а також наукові принципи і концептуальні положення, розроблені спеціалістами в галузі валютних відносин.
У процесі дослідження використовувалися такі методи, як системний підхід, що дозволив встановити місце валютного публічного права у системі права (підрозділ 1.2), а також місце національної валютної системи в економічній системі України (підрозділ 2.1); діалектичний метод пізнання, за допомогою якого було виявлено об’єктивні передумови законодавчого закріплення поняття «національна валютна система» та її складових (підрозділ 2.1); логіко-семантичний метод, який дозволив сформулювати та уточнити дефініції, «валютне публічне право», «валютна політика», «валютне регулювання», «валютна діяльність держави», «валютні обмеження», а також встановити співвідношення між цими правовими категоріями (підрозділи 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 3.3); аналіз і синтез використовувалися дисертантом під час дослідження вітчизняного та зарубіжного законодавства; компаративний метод застосовувався при дослідженні зарубіжного досвіду в сфері лібералізації валютного режиму та валютної політики (підрозділи 2.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4). Також використовувалися статистичний метод (різноманітна статистична інформація) та метод опитування (анкетування).
Наукова новизна роботи полягає насамперед у тому, що за характером і змістом розглянутих питань дисертація є одним із перших в Україні комплексним дослідженням, присвяченим удосконаленню та лібералізації правового регулювання валютних публічних відносин в Україні. У результаті досліджено і сформульовано ряд нових наукових положень та висновків, основними з яких є такі:
вперше:
– з’ясовано об’єкти та суб’єкти валютних публічних правовідносин;
– дано тлумачення поняття «валютне публічне право»;
– запропоновано виділити валютне публічне право як окрему підгалузь фінансового права та охарактеризовано його зміст;
– визначено особливості функціонування валютних фондів в Україні;
– аргументовано доцільність створення Державної фінансової контрольно-наглядової служби України, яка разом із Національним банком України повинна входити у структуру Міністерства фінансів України;
– дано авторське поняття сутності фінансово-економічної відповідальності за порушення валютного законодавства;
– обґрунтовано необхідність розроблення проекту Закону України «Про валютну систему України», з конкретними пропозиціями;
набули подальшого розвитку:
– дослідження національної валютної системи та її складових (валютних відносин, валютних фондів, банківської та грошово-кредитної систем, валютної політики, валютного ринку, валютного курсу, її суб’єктів, участь у міжнародних валютно-фінансових організацій, публічного валютного контролю);
– поняття та зміст валютної політики як системи здійснюваних державними органами заходів, які відображаються в законодавстві, що регулює відносини, які виникають під час мобілізації, розподілу, контролю та використання валютних ресурсів з метою забезпечення економічної цілісності держави;
– питання внесення змін і доповнень до чинного законодавства України;
у новому аспекті:
– охарактеризовано особливості функціонування Державного валютного фонду України, валютних місцевих фондів, валютних фондів місцевого самоврядування;
– висвітлено необхідність зміни валютного режиму та лібералізації валютних обмежень, які діють в Україні;
уточнено:
– поняття «публічний валютний контроль», «валютне законодавство», «валютні обмеження».
Практичне значення одержаних результатів. Одержані в результаті дослідження висновки та пропозиції можуть бути використані:
– у науково-дослідній сфері – для подальших досліджень правового регулювання валютних публічних відносин, як інституту валютного публічного права;
– у сфері правотворчості – для внесення змін та доповнень до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», інших нормативно-правових актів, що регулюють публічну сферу валютних відносин, розроблення проекту Закону України «Про валютну систему України», а також вдосконалення норм законопроектів «Про валютне регулювання та валютний контроль»;
– у практичній діяльності органів, що визначають валютну та грошово-кредитну політику, а також здійснюють публічний валютний контроль;
– у навчальному процесі – під час викладання фінансового права, митного права, банківського права, валютного публічного права, а також при підготовці підручників і навчальних посібників із зазначених вище дисциплін.
Деякі положення та висновки дослідження використовувалися автором у навчальній і науковій діяльності на кафедрі адміністративного та фінансового права юридичного факультету Національного університету державної податкової служби України (акт впровадження № 1122/01-12 від 03.09.2007), в Науково-дослідному центрі з проблем оподаткування Національного університету ДПС України (акт впровадження № 1123/01-12 від 03.09.2007) та в Українському центрі підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів лісового господарства (акт впровадження № 205 від 23.05.2008). Певні пропозиції реалізовані Інститутом законодавства Верховної Ради України під час здійснення аналізу законопроектів, що подавалися на розгляд до Верховної Ради України (довідка про реалізацію наукових досліджень № 22/292-1-20 від 26.06.2008).
Апробація результатів дисертації. Дисертація виконана і обговорена на кафедрі адміністративного та фінансового права Національного університету державної податкової служби України. Основні висновки та узагальнення дисертаційного дослідження доповідалися автором на науково-практичних конференціях: «Бюджетно-податкова політика: теорія, практика, проблеми» (18–19 грудня, 2003, м. Ірпінь, тези опубліковані), «Розвиток грошово-кредитних відносин в Україні» (27 лютого, 2004, м. Київ, тези опубліковані), «Актуальні проблеми економічної безпеки України в умовах її інтеграції до світового співтовариства» (31 березня – 1 квітня, 2005, м. Дніпропетровськ, тези опубліковані), міжнародних науково-практичних конференціях: «Проблеми впровадження інформаційних технологій в економіці» (10 травня, 2003, м. Ірпінь, тези опубліковані), «Фінансово-правова доктрина постсоціалістичної держави» (22–24 вересня, 2003, м. Чернівці, тези опубліковані), «10 років Конституції Росії в дзеркалі юридичної науки і практики» (18–19 грудня, 2003, Російська Федерація, м. Москва, тези опубліковані), «Проблеми гармонізації законодавства країн СНД та Європейського Союзу» (16 квітня, 2004, м. Ірпінь, тези опубліковані), «Державинські читання» (9–10 листопада, 2006, Російська Федерація, м. Москва, тези опубліковані); «Сучасний стан та перспективи розвитку фінансового права» (23–24 листопада, 2007, м. Ірпінь, тези опубліковані), на семінарі «Проблеми нормативно-правового забезпечення бюджетно-податкової політики держави» (22 листопада, 2002, м. Ірпінь) і під час круглого столу на тему «Федеральні і регіональні аспекти фінансового права» (2–3 жовтня, 2003, Російська Федерація, м. Саратов, тези опубліковані).
Публікації. За темою дисертаційного дослідження опубліковано чотирнадцять наукових праць, чотири з яких – наукові статті у фахових виданнях.
Структура дисертації. Дисертація складається зі вступу, трьох розділів, що поділені на дев’ять підрозділів, висновків, додатків, списку використаних джерел (272 найменування). Загальний обсяг роботи – 234 сторінки, з яких 199 – основний текст.
- Список літератури:
- ВИСНОВКИ
У процесі дисертаційного дослідження здійснено аналіз правового регулювання валютних публічних відносин в Україні та запропоновано шляхи їх лібералізації. За допомогою сукупності методів сучасної гносеології досліджено особливості валютних публічних правовідносин, які виникають у процесі здійснення валютної діяльності, а також уточнено ряд основних понять у цій сфері. Визначено існування валютного публічного права як підгалузі фінансового права, а також його предмет правового регулювання. Аналіз чинних нормативно-правових актів, міжнародного досвіду і літературних джерел дозволили розкрити сутність національної валютної системи та її складових. Досліджено сучасний стан механізму здійснення валютної політики в Україні. Запропоновано внести зміни та доповнення до чинних нормативно-правових актів у сфері врегулювання валютних публічних відносин. Доведено необхідність створення нового спеціального держаного органу у сфері фінансового контролю на базі існуючих. Запропоновано шляхи усунення існуючих недоліків у правовому регулюванні валютних публічних відносин і зроблено такі висновки:
1. Основною категорією національної валютної системи є валютні відносини – це суспільні відносини, пов’язані із мобілізацією, розподілом і використанням валютних ресурсів, здійсненням контролю та регулюванням порядку проведення операцій з валютними цінностями у процесі валютного обігу, а також відносини, які виникають у сфері валютної діяльності держави. До видів валютних правовідносин належать валютні приватні та валютні публічні правовідносини. Останні і є предметом даного дослідження. Валютні публічні правовідносини переважно виникають у процесі проведення валютного регулювання та публічного валютного контролю у сфері валютної діяльності та здійснення державою валютної політики, що є безпосереднім об’єктом цих правовідносин. Валютні публічні правовідносини надають органам і агентам публічного валютного контролю активної правосуб’єктності, а іншим суб’єктам підпорядкування – пасивної правосуб’єктності.
Наявність валютних публічних правовідносин вказує на існування валютного публічного права як підгалузі фінансового.
2. Доведено, що термін «валюта» включає в себе поняття «гроші» та визначається як грошова одиниця країни або грошові знаки іноземних держав. Однак у фінансовому праві, в службовій та побутовій лексиці термін «валюта» найчастіше вживається та поєднується з «іноземною валютою», що, на нашу думку, є помилковим. У зв’язку з цим поняття «валютні відносини» ширше, ніж «грошові відносини», більше того, перше включає в себе останнє.
У навчальній та науковій літературі по-різному трактується поняття «валютні цінності» та визначаються складові валютних цінностей. Більшість учених до їх складу відносять національну валюту, деякі це заперечують. На нашу думку, національну валюту та інші цінності, виражені в ній, потрібно відносити до складу валютних цінностей. Керуючись такою позицією, під валютними цінностями необхідно розуміти сукупність валютних ресурсів, щодо яких виникають відносини права власності (право володіння, право користування та право розпорядження) на цінності, перелік яких чітко встановлений законом. Вважаємо за доцільне визначити термін «валютні цінності» і «монетарні метали» у законодавстві України, зокрема у законопроекті «Про валютну систему України». Оскільки валюта України є складовою валютних цінностей, то, відповідно, операції з нею повинні називатися валютними. У зв’язку з цим необхідно внести зміни до пункту 2 статті 1 Декрету № 15-93 шляхом вилучення слів: «за винятком тих, операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України».
3. Аналіз валютних публічних правовідносин дозволив зробити висновок про те, що в Україні доцільно ввести термін «валютне публічне право», яке включає в себе комплекс правових інститутів, які до цього часу розглядалися у фінансовому праві окремо, зокрема: банківське право, правове регулювання валютної та грошової системи, правове регулювання розрахунків, валютне регулювання та валютний контроль. Сукупність валютних публічних правовідносин утворює валютне публічне право як підгалузь фінансового права, а сукупність валютних приватних правовідносин – валютне приватне право, яке є інститутом цивільного права. Дисертант наводить своє визначення валютного публічного права – це підгалузь фінансового права, яке регулює валютні публічні відносини в сфері валютної діяльності держави шляхом впровадження валютної політики, а також встановлюють спеціальну компетенцію органів державної влади, які мають право здійснювати публічний валютний контроль та застосовувати заходи впливу за порушення валютного законодавства.
4. Валютне законодавство характеризується як сукупність правових норм, які регулюють валютну діяльність держави (проведення валютної політики, здійснення публічного валютного контролю, встановлення відповідальності) та інших суб’єктів господарювання (здійснення валютних операцій та угод із валютними цінностями), а також національну валютну систему в цілому.
Валютне законодавство, що регулює валютні публічні правовідносини, складається з великої кількості нормативно-правових актів, які видають різні органи державної влади і які іноді суперечать один одному або, навпаки, дублюють один одного. З метою удосконалення та адаптації вітчизняного валютного законодавства до норм ЄС пропонуємо його систематизувати та визначити загальні положення валютних публічних правовідносин у законопроекті «Про валютну систему України».
5. Важливе значення має з’ясування змісту поняття «валютна система України», що, з погляду автора, є тотожним з терміном «національна валютна система», який доцільно трактувати як сукупність валютних відносин, які утворюють систему, що ґрунтуються на принципах, покладених в основу валютного законодавства, і які визначають відповідний тип валютного режиму, що впливає на процеси формування, використання, обміну валютних ресурсів та контролю за цими процесами. Основними елементами національної валютної системи є: валютні відносини (приватно-правові, публічно-правові); валютні фонди – валютні цінності, золотий запас, офіційні валютні резерви; банківська система – грошово-кредитна система – платіжна система; валютна політика – валютне регулювання, валютні обмеження; валютний ринок; валютний курс; суб’єкти валютної системи, до яких належать резиденти та нерезиденти, що здійснюють валютні операції з валютними цінностями, а також відповідні органи, що здійснюють валютну діяльність; участь у міжнародних валютно-фінансових організаціях; публічний валютний контроль. Аналіз сучасного стану національної валютної системи та її складових вказує на необхідність визначення у законопроекті «Про валютну систему України» загальних положень валютно-правового механізму їх функціонування.
6. Одним із основних елементів національної валютної системи є її валютні фонди, які законодавчо невизначені. Вважаємо, що Державний валютний фонд України не існує у формі накопичення валютних ресурсів, зокрема валютних цінностей у іноземній валюті з метою погашення зовнішнього боргу, як закріплено у вітчизняному законодавстві, а існує у форматі Державного бюджету України. Відповідно, під валютними місцевими фондами пропонуємо розуміти сукупність фінансових ресурсів, які складають бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети, бюджети районів у містах. У свою чергу, валютні фонди місцевого самоврядування – це сукупність фінансових ресурсів, які складають бюджети територіальних громад сіл, селищ, міст та їх об’єднань. У роботі наголошується на існуванні валютних фондів юридичних осіб – сукупність валютних цінностей підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності (крім органів місцевого самоврядування), які мають на них право власності або право оперативного управління. З викладеного зрозуміло, що виникла потреба у законодавчому визначенні нового терміна «Державний золотовалютний фонд України», під яким необхідно розуміти сукупність усіх фінансових ресурсів, які належать державі та органам місцевого самоврядування.
Розкриття проблем становлення валютного ринку та валютного курсу в Україні дало можливість зробити висновок щодо необхідності існування у проекті Закону України «Про валютну систему України» окремого розділу «Валютний ринок України».
7. На відміну від існуючих визначень валютної політики, автор наводить власне – це система здійснюваних державними органами заходів, які відображаються в законодавстві, що регулює відносини, які виникають під час мобілізації, розподілу, контролю та використання валютних ресурсів з метою забезпечення економічної цілісності держави. У свою чергу, валютна політика включає грошово-кредитну політику та є складовою фінансової. У зарубіжних країнах функція формування і реалізації валютної політики закріплена за міністерствами фінансів, а грошово-кредитної політики – за центральними банками. У зв’язку з цим вважаємо, що було б доцільно підпорядкувати НБУ Міністерству фінансів України, а також закріпити за останнім повноваження щодо формування і здійснення валютної політики. У свою чергу, НБУ буде забезпечувати процес формування і здійснення грошово-кредитної політики.
8. Доведено, що валютна політика реалізується за допомогою здійснення органами державної влади валютної діяльності. У зв’язку з цим пропонуємо під валютною діяльністю держави розуміти сукупність дій, які відображають валютну політику країни із застосуванням відповідного валютного режиму. Валютна діяльність має двосторонній характер: з одного боку, існує валютна діяльність держави, а з іншого – валютна діяльність інших учасників валютних відносин (органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб). Зауважимо, що валютна діяльність інших учасників валютних відносин не є предметом нашого дослідження.
Правовою формою валютної діяльності держави є її елементи. На нашу думку, складовими валютної діяльності держави є валютне регулювання, грошово-кредитна політика та участь у міжнародних валютно-фінансових організаціях, які можуть змінюватися залежно від відповідного валютного режиму держави. У свою чергу, валютний режим – це форма валютної діяльності держави, яка реалізує встановлену валютну політику з метою підтримання стабільності у валютній сфері і орієнтована на лібералізацію чи монополізацію валютних відносин. Існуючий валютний режим в Україні можна охарактеризувати як режим валютного регулювання і валютного контролю із застосуванням валютних обмежень. Валютне регулювання передбачає встановлення правового режиму здійснення валютних операцій, валютних обмежень, валютних інтервенцій, наявність публічного валютного контролю та відповідальності за порушення валютного законодавства, а також прав та обов’язків осіб, що беруть участь у цьому процесі.
Поступовий перехід від валютного режиму валютного регулювання до режиму вільного здійснення валютних операцій з валютними цінностями, які будуть ґрунтуватися на принципах вільного попиту та пропозиції, кардинально змінить підходи щодо формування валютної політики, в основу якої буде покладено процес лібералізації валютних відносин. У зв’язку з цим необхідно розробити єдину комплексну державну довгострокову Концепцію валютної політики держави, яка повинна відображатися у щорічних Основних напрямах валютної політики.
9. Дисертант вважає, що поняття «валютні обмеження», які дають вчені, схожі між собою, однак вони неповно розкривають сутність цієї дефініції. На нашу думку, валютні обмеження – це сукупність адміністративних інструментів державного регулювання валютних відносин, що характеризуються прямим впливом на суб’єктів господарювання шляхом обмеження права володіння, користування та розпорядження валютними цінностями на території України, а також комплекс заходів заборонного характеру стосовно порядку здійснення валютних операцій з валютними цінностями на території України, які встановлюються валютним законодавством та гарантуються здійсненням публічного валютного контролю і застосуванням заходів впливу. Дисертант наводить власну класифікацію системи валютних обмежень, які застосовуються на території України, зокрема такі: обмеження, пов’язані із правом володіння, розпорядження і користування резидентами та нерезидентами валютними цінностями на території України та за її межами (окремо для кожного елемента валютних цінностей); операцій із іноземним капіталом; у банківській сфері; що поширюється на фінансові установи; інші, що потребують лібералізації. Повернення валютної виручки посідає головне місце у системі валютного регулювання, адже за його рахунок держава намагається залучити іноземні ресурси та наповнити свої резерви. Саме це валютне обмеження гальмує процес подальшої лібералізації валютних відносин. Зауважимо, що значна частина країн відмовилася від нього та залучає іноземні ресурси за рахунок ринкових методів. У роботі автор наводить загальний перелік (який не є вичерпним) валютних обмежень, які застосовуються на території України у формі ліцензування певних видів операцій. На нашу думку, наявність ліцензування та надання письмових дозволів на здійснення банківських операцій характеризує рівень режиму державного валютного регулювання, який проявляється у застосуванні відповідних валютних обмежень. Вважаємо, що в період першого етапу удосконалення валютного законодавства України необхідно спростити процедуру ліцензування фінансових установ на здійснення банківських операцій, а пізніше взагалі відмовитися від ліцензування порядку проведення валютних операцій з валютними цінностями резидентами і нерезидентами та здійснити перехід до обов’язкового інформування НБУ, державної податкової служби України, Служби безпеки України та інших державних органів про проведення будь-яких фінансових операцій з метою запобігання відмиванню коштів, отриманих незаконним шляхом.
10. Валютний контроль може бути публічним (здійснюється винятково уповноваженими органами влади) та приватним (відокремлений від державних органів і здійснюється у приватних цілях). Оскільки предметом нашого дисертаційного дослідження є валютні публічні правовідносини, то в роботі акцентовано увагу на дослідженні публічного валютного контролю – це діяльність спеціально уповноважених державою органів, які забезпечують дотримання валютного законодавства під час здійснення підконтрольними суб’єктами (резидентами і нерезидентами) внутрішньоекономічної та зовнішньоекономічної валютної діяльності, зокрема валютних операцій з валютними цінностями, та застосовують заходи впливу до них. Організаційно-правові форми публічного валютного контролю поділяються залежно від: суб’єктів публічного валютного контролю (загальний, банківський та митний); функцій контролю (регуляторний, контролюючий чи обмежувально-втручальний); часу здійснення (попередній, поточний та наступний); термінів здійснення (постійний, вибірково-оперативний та періодичний); місця проведення (виїзний та невиїзний (камеральний); джерел інформації (фактичний та документальний); способу організації (плановий та позаплановий); обсягу перевірки (вибірковий, комплексний та тематичний). Процес інтеграції до ЄС передбачає відмову від публічного валютного контролю та перехід до валютного нагляду. У науковій літературі існують точки зору, що існуючий валютний контроль необхідно називати валютним наглядом, оскільки контролюючі органи не вирішують питання цілеспрямованості підконтрольних операцій та не мають права втручатися в оперативну діяльність перевіряючих об’єктів. Вважаємо, що терміни «валютний контроль» та «публічний валютний контроль» необхідно замінити на термін «валютний нагляд».
Важливе значення має розмежування компетенції органів, що мають право здійснювати публічний валютний контроль. Пропонуємо до складу Міністерства фінансів України віднести НБУ, а також створити Державну фінансову контрольно-наглядову службу України, до якої будуть входити митна, податкова служба, Державне казначейство України, державна контрольно-ревізійна служба, на яку буде покладено функцію фінансового контролю взагалі і валютного нагляду зокрема. Державна фінансова контрольно-наглядова служба України буде єдиним органом фінансової системи України, що буде здійснювати контрольно-наглядову діяльність під час мобілізації, розподілу, обміну та використання фінансових ресурсів з метою забезпечення фінансової безпеки країни. У свою чергу, валютний нагляд будуть проводити органи державної податкової служби та частково органи державної митної служби.
11. Аналіз наукової та навчальної літератури дозволяє стверджувати, що фінансова відповідальність повинна мати назву «фінансово-економічна відповідальність». Така назва повністю розкриває її сутність, адже дії суб’єктів правопорушення спрямовані не тільки на посягання фінансової системи та безпеки, а й економічної. Більше того, відповідно до чинного фінансового законодавства, можна дійти висновку, що до суб’єктів господарювання застосовуються спеціальні санкції, які, з одного боку, є фінансовими, а з іншого – економічними, тому і повинні називатися фінансово-економічними санкціями.
Фінансово-економічна відповідальність за порушення валютного законодавства – це вид юридичної відповідальності, що застосовується уповноваженими державою органами до порушників, у вигляді фінансово-економічних санкцій за порушення порядку мобілізації, розподілу, використання, обміну, купівлі-продажу валютних цінностей.
Валютні правопорушення поділяються на два види: валютний злочин (кримінальний злочин) та валютний проступок. У свою чергу, валютний проступок може бути адміністративно-правовим, цивільно-правовим, господарсько-правовим, фінансово-економічним. У зв’язку з цим під валютним правопорушенням необхідно розуміти винну, протиправну дію чи бездіяльність особи або осіб (фізичних та юридичних), яка спричинила порушення порядку мобілізації, розподілу, використання валютних ресурсів, обміну, купівлі-продажу валютних цінностей, за яке передбачено відповідний вид юридичної відповідальності (кримінальна, адміністративна, цивільна, господарська та фінансово-економічна відповідальність).
Фінансово-економічні санкції застосовуються за порушення порядку отримання іноземних кредитів і позик, порядку здійснення експортно-імпортних операцій, порядку проведення експортно-імпортних бартерних операцій, правил розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, валютного законодавства у сфері митних правовідносин.
Існуючі обмеження та встановлення відповідальності за порушення у сфері обігу готівки, на нашу думку, є протизаконними, адже вони обмежують право власності осіб на валютні цінності (у даному випадку – національну валюту), що негативно впливає на розвиток ринкових відносин у цій сфері і має виключно фіскальний, а не регуляторний характер.
Узагальнюючи сферу застосування фінансово-економічної відповідальності, можна дійти висновку, що більшість штрафів за порушення валютного законодавства, на нашу думку, необхідно поступово лібералізувати, а пізніше і відмінити, адже вони спрямовані на зменшення зовнішньоекономічних зв’язків, потоку іноземних інвестицій, обмеження вільних ринкових відносин і перешкоджають вступу України до Європейського Союзу.
Головною проблемою фінансово-економічної відповідальності за порушення валютного законодавства є те, що вона визначена у різних нормативно-правових актах: законах України, указах Президента України, постановах Кабінету Міністрів України, постановах Правління НБУ, наказах, положеннях та листах державної податкової, митної, контрольно-ревізійної служб і т. д. У свою чергу, фінансово-економічні санкції ставлять під загрозу подальшу господарську діяльність підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, за рахунок яких наповнюється державна казна. Пропонуємо внести зміни до чинних нормативно-правових актів і лібералізувати фінансово-економічну відповідальність за порушення валютного законодавства, а в проекті Закону України «Про валютну систему України» фінансово-економічні санкції замінити на обов’язкове звітування усіх суб’єктів господарювання про рух валютних цінностей та проведення інших валютних і банківських операцій.
12. Дисертант вважає, що підвищення ефективності правового регулювання валютних відносин в Україні вимагає вдосконалення чинних нормативно-правових актів, зокрема потрібно внести зміни до пункту 1 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XI та пункту 1 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93, в яких дати визначення поняття «валютні цінності»; пункту 1 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 і статті 1 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-XIV, в яких замінити словосполучення «банківські метали» на «монетарні метали», оскільки останній термін відображає різновид валютних цінностей не за його суб’єктивним, а за матеріальним характером; пункту 2 статті 1 Декрету № 15-93 шляхом вилучення слів: «за винятком тих операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України», оскільки операції з національною валютою повинні мати назву «валютні»; пункту 1 статті 92 Конституції України шляхом вилучення слів «…засади створення і функціонування фінансового, грошового, кредитного та інвестиційного ринків; статус національної валюти, а також статус іноземних валют на території України» та заміни їх словами у редакції: «…засади створення і функціонування фінансового, валютного, грошового, кредитного та інвестиційних ринків; статус валютних цінностей на території України, а також порядок здійснення з ними валютних операцій» з метою визначення статусу валютних цінностей на території України, а також порядку здійснення з ними валютних операцій.
Пропонується викласти у новій редакції статті 14 і 15 Декрету № 15-93:
«Стаття 14. Державний золотовалютний фонд України.
1. Державний золотовалютний фонд України – це сукупність усіх фінансових ресурсів, які належать державі та органам місцевого самоврядування.
2. Державний золотовалютний фонд України складається із Державного бюджету України у формі Державного валютного фонду України; місцевих бюджетів у формі валютних місцевих фондів; бюджетів місцевого самоврядування у формі валютних фондів місцевого самоврядування; золотого запасу та офіційних валютних резервів Національного банку України.
3. Золотий запас формується у Державному фонді дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, під яким розуміють усю сукупність дорогоцінних металів (монетарних металів) і дорогоцінного каміння, які перебувають у державній власності та відповідно до законодавства зараховані до нього і призначені для забезпечення державних виробничих, наукових, соціально-культурних та інших потреб, що фінансуються з державного бюджету.
4. Офіційні валютні резерви Національного банку України – це сукупність фінансових ресурсів у вигляді валютних цінностей (крім монетарних металів), які відображені у балансі Національного банку України, до яких включається іноземна і національна валюта та виражені в них інші ліквідні активи, визнані світовим співтовариством, та які призначені для здійснення міжнародних розрахунків, а також для підтримання стабільності національної одиниці шляхом проведення валютних інтервенцій.
Стаття 15. Офіційні валютні резерви Національного банку України.
1. Офіційні валютні резерви Національного банку України створюються з метою здійснення міжнародних розрахунків та утримання стабільності національної одиниці шляхом проведення валютних інтервенцій Національним банком України на валютному ринку, для попередження валютних коливань.
2. Утворення Офіційного валютного резерву Національного банку України здійснюється за рахунок власних коштів Національного банку України (прибутку) згідно з розподілом, затвердженим Правлінням банку, залучених коштів, одержаних згідно із затвердженою Верховною Радою України структурою розподілу валютних надходжень від приватизації державного майна, емісійних коштів у межах загального обсягу емісії, затвердженого Верховною Радою України за поданням Національного банку України і Кабінету Міністрів України, позичкових коштів згідно з угодами, укладеними Національним банком України і Кабінетом Міністрів України з Міжнародним валютним фондом та іншими міжнародними кредитно-фінансовими організаціями, інших надходжень.
3. Мінімальний розмір Офіційних валютних резервів Національного банку України визначається в Основних напрямах грошово-кредитної політики Національного банку України, які щорічно затверджуються Верховною Радою України. Валютні резерви Національного банку України утворюються шляхом купівлі іноземної валюти згідно із затвердженою структурою на внутрішньому та міжнародному валютних ринках.
4. До структури офіційних валютних резервів Національного банку України входять такі активи: валютні цінності, зокрема національна та іноземна валюта у вигляді банкнот і монет або кошти на рахунках у країні та за кордоном; цінні папери (крім акцій), що оплачуються в національній та іноземній валютах; спеціальні права запозичення; резервна позиція в Міжнародному валютному фонді; будь-які інші міжнародно визнані резервні активи за умови забезпечення їх надійності та ліквідності».
Враховуючи процес лібералізації валютних відносин, пропонуємо Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вважати таким, що втратив чинність, а також виключити статтю 387 із Господарського кодексу України, статтю 162 із Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтю 207 із Кримінального кодексу України, що зумовить відміну повернення експортерами валютної виручки та послабить адміністративну і кримінальну відповідальність за порушення правил проведення валютних операцій.
Особливе місце щодо вдосконалення валютного законодавства відведено необхідності розроблення проекту Закону України «Про валютну систему України».
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ
1. Хорошковський В. І. Монетарні ризики: зовнішньоекономічний аспект : навч. посібник / В. І. Хорошковський. – К. : Знання України, 2005. – 120 с.
2. Бункина М. К. Валютний ринок / М. К. Бункина. – М. : АО “ДИС”, 1995. – 112 с.
3. Экономическая энциклопедия / под ред. Л. И. Абалкина. – М. : Экономика, 1999. – 1254 с.
4. Валютное регулирование в системе государственного управления экономикой : учебник / [ Вагин В. Д., Городецкий А. Е., Крашенинников В. М. и др. ] ; под общ. ред. В. М. Крашенинникова. – М. : ЗАО ,,Издательство,,Экономика", 2003. – 399 с.
5. Халфина Р. О. Общее учение о правоотношении / Р. О. Халфина. – М. : Издательство «Юридическая литература», 1974. – 350 с.
6. Теория государства и права / [ Козлов В. А., Ливанцев К. Е., Королев А. И. и др. ] ; под ред. А. И. Королева, Л. С. Явича. – [ 2-е изд. ]. – Ленинград : Издательство Ленинградского университета, 1987. – 552 с.
7. Загальна теорія держави і права : навч. посібник / [ Колодій А. М., Копєйчиков В. В., Лисенков С. Л. та ін. ] ; за редакцією В. В. Копєйчикова. – К. : Юрінком, 1997. – 320 с.
8. Горшенев В. М. Способы и организационные формы правового регулирования в социалистическом обществе / В. М. Горшенев. – М. : Юрид. лит., 1972. – 258 с.
9. Лисицын А. Ю. Правовой режим осуществления валютных операций, связанных с обращением ценных бумаг / А. Ю. Лисицын // Журнал «Финансовое право». – 2003. – № 1. – С. 55–60.
10. Емельянов А. С. Финансовое право : учебное пособие / А. С. Емельянов. – М. : Былина, 2002. – 368 с.
11. Карманов Є. В. Про цивілістичний підхід до вирішення проблем правового регулювання валютних відносин / Є. В. Карманов // Право України. – 2000. – № 3. –С. 81–83.
12. Карманов Є. В. Про правову природу «валютних операцій» / Є. В. Карманов // Українське право. – 2000. – № 1. – С. 54–57.
13. Симионов Ю.Ф. Валютные отношения : учебное пособие для вузов / Ю. Ф. Симионов, Б. П. Носко. – Ростов н/Д : Феникс, 2001. – 320 с.
14. Носкова И.Я. Валютные и финансовые операции : учебник для вузов / И. Я. Носкова. – [ 2-е изд. ]. – М. : Финансы, ЮНИТИ, 1998. – 334 с.
15. Моисеев С. Р. Международные валютно-кредитные отношения : учебное пособие / С. Р. Моисеев. – М. : Издательство «Дело и Сервис», 2003. – 576 с.
16. Валютный рынок и валютное регулирование : учебное пособие / [ Антановський Т. Р., Горина Н. Ф., Крейнес Д. М. и др. ] ; под ред. И. Н. Платоновой. – М. : Издательство БЕК, 1996. – 475 с.
17. Яковлев А. Л. Валютные операции и их учет / А. Л. Яковлев. – М. : ИНФРА-М, 1997. – 160 с.
18. Ющенко В. А. Гроші: розвиток попиту та пропозиції в Україні / В. А. Ющенко, В. І. Лисицький. – К. : Скарби, 1998. – 288 с.
19. Ющенко В. А. Управління валютними ризиками : навчальний посібник / В. А. Ющенко, В. І. Міщенко. – К. : Товариство “Знання”, КОО, 1998. – 444 с.
20. Ющенко В. А. Валютне регулювання : навчальний посібник / В. А. Ющенко, В. І. Міщенко. – К. : Товариство “Знання”, КОО, 1999. – 359 с. – (Вища освіта XXI століття).
21. Гальчинський А. С. Теорія грошей : навч. посібник / А. С. Гальчинський. – [ 4-е вид. ]. – К. : Видавництво Соломії Павличко «Основи», 2001. – 411 с.
22. Боринець С. Я. Міжнародні валютно-фінансові відносини : підручник / С. Я. Боринець. – [ 2-ге вид., перероб. й доп. ]. – К. : Т-во “Знання”, КОО, 1999. – 305 с.
23. Гикиш Л. В. Финансы : учеб. пособие / Л. В. Гикиш. – [ 3-е изд., стереотип ]. – К. : МАУП, 2001. – 96 с.
24. Петрашко Л. П. Валютні операції : навч. посібник / Л. П. Петрашко. – К. : КНЕУ, 2001. – 204 с.
25. Михайлів З. В. Міжнародні кредитно-розрахункові відносини та валютні операції : навч. посібник / Михайлів З. В., Гаталяк З. П., Горбаль Н. І. – Львів: Видавництво Національного університету “Львівська політехніка”, 2004. – 244 с.
26. Фінансове право : підручник / [ Алісов Є. О., Воронова Л. К., Кадькаленко С. Т. та ін. ] ; керівник авт. колективу і відп. ред. Л. К. Воронова. – [ 3-е вид., виправлене та доповнене ]. – Х. : Фірма «Консум», 1999. – 496 с.
27. Международные валютно-кредитные и финансовые отношения : учебник / [ Красавина Л. Н., Былиняк С. А., Смыслов Д. В. И др. ] ; под ред. Л. Н. Красавиной. – [ 2-е изд., перераб. и доп. ]. – М. : Финансы и статистика, 2002. – 608 с.
28. Шмырева А. И. Международные валютно-кредитные отношения : учебник / [ Шмырева А. И., Колесников В. И., Климов А. Ю. ]. – СПб : Питер, 2002. – 272 с. – (Серия «Учебники для вузов»).
29. Пебро М. Международные экономические, валютные и финансовые отношения / М. Пебро ; пер. с франц. – М. : Прогрес, 1994. – 496 с.
30. Носкова И. Я. Международные валютно-кредитные отношения : учеб. пособие / [ И. Я. Носкова ] ; под ред. Н. Д. Эриашвили. – М. : Банки и биржи, ЮНИТИ, 1995. – 208 с.
31. Золотов А. Ф. Международные валютно-кредитные отношения : учеб. пособие / А. Ф. Золотов. – К. : МАУП, 2001. – 112 с. – (Курс лекций).
32. Боринець С. Я. Міжнародні валютно-фінансові відносини : підручник / С. Я. Моринець. – [ 4-е вид., перероб. і доп. ]. – К. : Знання, 2004. – 409 с. – (Київському національному університету імені Тараса Шевченка – 170 років).
33. Боринець С. Я. Міжнародні фінанси : підручник / С. Я. Боринець. – К. : Знання-Прес, 2002. – 311 с.
34. Артемов Н. М. Валютные ограничения / Н. М. Артемов. – М. : ООО «Профобразование», 2001. – 103 с.
35. Цивільний кодекс України / гол. ред. Н. М. Гайдук. – К. : Атіка, 2003. – 416 с.
36. Карасева М. В. Финансовое правоотношение : монография / М. В. Карасева. – М. : Издательство НОРМА (Издательская группа НОРМА – ИНФРА.М), 2001. – 288 с.
37. Бандурка О. М. Фінансова діяльність підприємств : підручник / [ Бандурка О. М., Коробов М. Я., Орлов П. І., Петрова К. Я. ]. – К. : Либідь, 1998. – 312 с.
38. Васенко В. К. Валютно-фінансовий механізм зовнішньоекономічної діяльності : навчальний посібник / В. К. Васенко. – Київ : Центр навчальної літератури, 2004. – 216 с.
39. Фінансове право : навч.-метод. посібник / [ Савченко Л. А., Цимбалюк А. В., Муртазаєва Г. Н. та ін. ]. – Ірпінь : Академія ДПС України, 2003. – 182 с.
40. Іскоростенський А. М. Валютні правовідносини як особливий вид фінансових правовідносин / А. М. Іскоростенський : матеріали Міжнародної наукової конференції [ «Фінансово-правова доктрина постсоціалістичної держави» ] (22–24 вересня 2003 року) : [ випуск 2 ]. – Чернівці: Рута, 2003. – С. 59–63.
41. Фінансове право : навчальний посібник для студентів юрид. вузів та факультетів / [ Бекерська Д. А., Воронова Л. К., Завірюха І. Б. та ін. ]. – К. : Вентурі, 1998. – 384 с.
42. Алисов Е. А. Правовое регулирование валютных отношений в Украине : монография / Е. А. Алисов. – Х. : Фирма «Консум», 1998. – 142 с.
43. Алисов Е. А. Правовые основы регулирования валютных отношений : дис. … кандидата юридических наук : 12.00.07 / Алисов Евгений Александрович. – Х., 1996. – 186 с.
44. Прокопчук С. И. Валютное регулирование и валютный контроль как объект правового регулирования : дис. … кандидата юридических наук : 12.00.14 / Прокопчук Сергей Игоревич. – М., 2002. – 302 с.
45. Емелин А. В. Проблемы финансово-правового регулирования валютных отношений в Российской Федерации : дис. … кандидата юридических наук : 12.00.12 / Емелин Андрей Викторович. – М., 2000. – 195 с.
46. Музика О. А. Фінансове право : навчальний посібник / О. А. Музика. – К. : Вид. ПАЛИВОДА А. В., 2004. – 220 с.
47. Артемов Н. М. Валютное регулирование в Российской Федерации : дис. … доктора юридических наук : 12.00.14 / Артемов Николай Михайлович. – М., 2002. – 347 с.
48. Кравченко Л. М. Правові засади валютного регулювання і контролю в Україні : автореф. дис. на здобуття наук. ступеня канд. юридичних наук : спец. 12.00.07 «Теорія управління; адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» / Л. М. Кравченко. – Ірпінь, 2003. – 19 с.
49. Воронова Л. К. Фінансове право України : підручник / Л. К. Воронова. – К. : Прецедент; Моя книга, 2006. – 448 с.
50. Финансовое право Российской Федерации : учебник / [ Бирюков П. Н., Брызгалин А. В., Грачева Е. Ю. и др. ] ; отв. ред. М. В. Карасева. – М. : Юристъ, 2002. – 576 с.
51. Финансовое право : учебник / [ Горбунова О. Н., Грачева Е. Ю., Ивлиева М. Ф. и др. ] ; отв. ред. Е. Ю. Грачева, Г. П. Толстопятенко. – М. : ТК Велби, Изд-во «Проспект», 2003. – 536 с.
52. Грачева Е. Ю. Финансовое право : учеб. пособие / Е. Ю. Грачева, Э. Д. Соколова. – М. : Юристъ, 2002. – 384 с.
53. Пронин А. К. Особенности валютного контроля в таможенных правоотношениях : дис. … кандидата юридических наук : 12.00.14 / Пронин Андрей Константинович. – М., 2002. – 165 с.
54. Рабинович П. М. Основи загальної теорії права та держави / Рабинович П. М. – К. : ІСДО, 1994. – 236 с.
55. Матузова Н. И. Теория государства и права : учебник / [ Н. И. Матузова, А. В. Малько ] ; под ред. Матузова Н. И., Малько А. В. – М. : Юристь, 1997. – 495 с.
56. Грачева Е. Ю. Финансовое право : учебное пособие [ схемы, комментарии ] / Е. Ю. Грачева. – М. : Юриспруденция, 1999. – 96 с.
57. Тосунян Г. А. Финансовое право : учебное пособие [ конспекты лекций и схемы ] / Г. А. Тосунян, А. Ю. Викулин. – М. : Дело, 2001. – 224 с.
58. Платонова Е. Финансовое право : пособие для подготовки к экзаменам : [ конспект лекций в схемах ] / Е. Платонова, А. Новиков, А. Желудков. – М. : «Издательство ПРИОР», 2002. – 176 с.
59. Хомерики Г. В. Правовые основы банковского дела, денежного обращения и валютного регулирования в России : учебное пособие / Г. В. Хомерики. – М. : МЮИ МВД России, 1998. – 61 с.
60. Кравченко Л. М. Правові засади валютного регулювання і контролю в Україні : дис. … кандидата юридичних наук : 12.00.07 / Кравченко Людмила Миколаївна. – Ірпінь, 2003. – 199 с.
61. Кальней М. Г. Правовое регулирование валютных операций в Российской Федерации : дис. … кандидата юридических наук : 12.00.14 / Кальней Максим Геннадьевич. – Омск, 2002. – 198 с.
62. Гейвандов Я. А. Правовые проблемы банковского регулирования в России / Я. А. Гейвандов // Банковское право. – 2000. – № 2. – С. 12.
63. Эриашвили Н. Д. Финансовое право : учебник для вузов / Н. Д. Эриашвили, А. М. Никитин. – М. : ЮНИТИ-ДАНА, Закон и право, 2000. – 606 с.
64. Финансовое право : ученик / [ П. Н. Говенко, А. И. Иванский, Л. В. Кузнецова и др. ] ; под ред. И. Н. Пахомова. – Х. : ООО «Одиссей», 2003. – 448 с.
65. Капаєва Л. М. Фінансове право : навчальний посібник / Л. М. Капаєва, М. С. Лях. – К. : Центр навчальної літератури, 2004. – 248 с.
66. Лукашев О. А. Правове регулювання грошової системи України : автореф. дис. на здобуття наук. ступеня канд. юрид. наук : спец. 12.00.07 «Теорія управління; адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» / О. А. Лукашев. – Х., 2002. –
- Стоимость доставки:
- 150.00 грн