Каталог / МИСТЕЦТВОЗНАВСТВО / Образотворче мистецтво
скачать файл: ![](/design/img/wordl.gif)
- Назва:
- ТВОРЧІСТЬ ТЕОФІЛА КОПИСТИНСЬКОГО У КОНТЕКСТІ РОЗВИТКУ ОБРАЗОТВОРЧОГО МИСТЕЦТВА ГАЛИЧИНИ ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ ХІХ — ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТЬ
- Альтернативное название:
- ТВОРЧЕСТВО Феофил Копистинского В КОНТЕКСТ РАЗВИТИЯ ИЗОБРАЗИТЕЛЬНОГО ИСКУССТВА ГАЛИЧИНЫ ВТОРОЙ ПОЛОВИНЫ XIX - НАЧАЛА ХХ ВЕКОВ
- ВНЗ:
- ЛЬВІВСЬКА АКАДЕМІЯ МИСТЕЦТВ
- Короткий опис:
- МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ
ЛЬВІВСЬКА АКАДЕМІЯ МИСТЕЦТВ
На правах рукопису
УДК 751.23.761.2
КУПЧИНСЬКА ЛАРИСА ОЛЕГІВНА
ТВОРЧІСТЬ ТЕОФІЛА КОПИСТИНСЬКОГО
У КОНТЕКСТІ РОЗВИТКУ ОБРАЗОТВОРЧОГО МИСТЕЦТВА ГАЛИЧИНИ ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ ХІХ — ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТЬ
спеціальність 17.00.05. — образотворче мистецтво
ДИСЕРТАЦІЯ
на здобуття наукового ступеня
кандидата мистецтвознавства
Науковий керівник
кандидат мистецтвознавства, доцент
ЛУПІЙ Світлана Петрівна
Львів — 2003
ЗМІСТ
ПЕРЕЛІК УМОВНИХ СКОРОЧЕНЬ 3
ВСТУП 4
РОЗДІЛ 1. АНАЛІЗ ЛІТЕРАТУРИ. ДЖЕРЕЛА І МЕТОДИКА ДОСЛІДЖЕННЯ 11
РОЗДІЛ 2. ОСОБЛИВОСТІ МИСТЕЦЬКОГО ПРОЦЕСУ У ГАЛИЧИНІ ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ ХІХ - ПОЧАТКУ ХХ CТОЛІТЬ 30
2.1. Суспільно-політична ситуація і національний рух: історико-культур-
ний аспект 30
2.2. Мистецтвознавча думка і творча практика західноукраїнських ху-
дожників другої половини ХІХ - початку ХХ cтоліть 43
2.3. Творча проблематика західноукраїнського живопису другої полови-
ни ХІХ - початку ХХ століть 62
РОЗДІЛ 3. ФОРМУВАННЯ ТВОРЧОЇ ОСОБИСТОСТІ ТЕОФІЛА КОПИСТИНСЬКОГО 77
3.1. Мистецька освіта: Краків, Відень 77
3.2. Світоглядні переконання митця 85
РОЗДІЛ 4. ТВОРЧІСТЬ ТЕОФІЛА КОПИСТИНСЬКОГО. ЇЇ ВИДОВА
І ЖАНРОВА СТРУКТУРА, ХУДОЖНІ ОСОБЛИВОСТІ 97
4.1. Станковий живопис 97
4.2. Монументальний живопис та іконопис 117
4.3. Графічна спадщина 143
ВИСНОВКИ 160
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ 164
ДОДАТОК А 191
ДОДАТОК Б 206
ПЕРЕЛІК УМОВНИХ СКОРОЧЕНЬ
ЛІМ — Львівський історичний музей
ЛГМ — Львівська галерея мистецтв
ЛМІР — Львівський музей історії релігії
НМКр.— Національний музей у Кракові
НМЛ — Національний музей у Львові
ЦДІА України у Львові — Центральний державний історичний архів України у Львові
ЛНБ НАН України — Львівська наукова бібліотека ім. В. Стефаника Національної академії наук України
ВСТУП
Упродовж останнього десятиліття в українському мистецтвознавстві набувають актуальності дослідження тих ланок історико-мистецького процесу, в яких систематизуються підставові вартості національної духовно-культурної ідентичності. Методологічна вузькість мистецтвознавчих розвідок перших десятиліть ХХ ст. та ідеологічні пріоритети у радянській науці не дали змоги належно висвітлити цілу низку мистецьких явищ. Це стосується і творчості Теофіла Копистинського — одного з провідних художників Західної України другої половини ХІХ — початку ХХ ст. Його своєрідний талант виявився у різних видах і жанрах образотворчого мистецтва, передусім у портреті, побутовій картині, в іконописі. Не меншу цінність представляє його графіка. Т. Копистинський був не лише митцем, але й громадським діячем, активним учасником мистецьких процесів, що вирували на західних землях України на зламі віків. Він належав до художників, які усвідомлювали й цінували самобутність і цілісність української культури, її великий духовний, але волею історії нереалізований, потенціал. Як універсальна творча особистість Т. Копистинський репрезентує найкращі вартості українського мистецтва на зламі різних історичних епох і напередодні глобальних змін, які наступили у системі загальної естетичної культури Європи.
Актуальність теми. Багатопланова діяльність Т. Копистинського, його місце і роль у мистецькому житті на західних землях України другої половини ХІХ — початку ХХ ст. донині не була окремим об’єктом дослідницької уваги, за винятком одного нарису та низки фактологічних статей. Творча та громадська діяльність митця не вивчалася в повному обсязі. Якщо ім’я художника науковці і згадували в контексті мистецьких явищ Галичини того часу, то його внесок у ці процеси вони зводили здебільшого до найзагальніших моментів, без ґрунтовного аналізу його життєвих переконань і мистецьких принципів.
Пропонована дисертація є першою спробою комплексного дослідження творчості Т. Копистинського із залученням тих факторів, що визначили місце художника у ланцюзі соціокультурних явищ, а саме суспільно-політичної ситуації, яка склалася на західних землях України у другій половині ХІХ — на початку ХХ ст., тенденції розвитку образотворчого мистецтва Галичини, творчих установок та естетичних ідеалів митця.
У цьому контексті актуальним є аналіз впливу суспільно-політичних подій на культурне і мистецьке життя Львова. Національно-визвольні змагання на західних землях України стали вирішальним чинником в активізації культурно-мистецьких процесів, яка проявилася у збереженні і пропагуванні давнього українського мистецтва, висвітленні творчих досягнень тогочасних художників, вихованні нової генерації митців і відродженні національної мистецької школи. Вони сприяли актуалізації в образотворчому мистецтві проблем народного життя, а відтак і зверненню митців до народної тематики, яка знайшла своєрідне втілення у творчості Т.Копистинського і багатьох його сучасників. Спираючись на традиції українського мистецтва, звертаючись до кращих здобутків тогочасної західноєвропейської художньої культури та розвиваючи їх згідно з вимогами суспільства, працюючи у різних видах і жанрах мистецтва, вони сформували на теренах Галичини самобутній мистецький осередок.
У дисертації важливо є показати зв’язок суспільно-політичних і культурних подій на західних земель України другої половини ХІХ — початку ХХ ст., оскільки він у той час був однією з умов утвердження прогресивних, демократичних тенденцій у творчості Т. Копистинського та інших художників його кола.
Дослідження характерних рис мистецького середовища Галичини другої половини ХІХ — початку ХХ ст. актуальне для розкриття місця й ролі мистецької спадщини Т. Копистинського в історії українського образотворчого мистецтва. З цього погляду особливе значення має вивчення творчої діяльності і художньої спадщини художника в повному обсязі: станкового і монументального живопису, іконопису та графіки.
Актуальність зумовлена ще й тим, що багато творів Т. Копистинського не збереглося. Причиною були дві світові війни, пожежа у будинку в селі Сухоріччя (стара назва Сухоріче Пустомитівського р-ну Львівської обл.), у якому митець провів останні роки життя, вандалізм у Національному музеї у 1945—1955 рр. [49, 89][1], а подекуди й некомпетентність їхніх власників. Інші твори митця, зазнавши невблаганної руйнації часу (вплинула на це також неграмотна реставрація і перемальовування” храмів), стоять перед реальною небезпекою зникнення.
Мета дисертації полягає у виявленні і розкритті художніх та історико-культурних особливостей творчості Т. Копистинського на основі дослідження його станкового і монументального живопису, іконопису та графіки у контексті культурно-мистецьких процесів Галичини другої половини ХІХ— початку ХХ ст.
Для досягнення мети поставлені такі першочергові завдання:
— висвітлити характер історико-культурних процесів, на ґрунті яких розвивалося образотворче мистецтво Галичини другої половини ХІХ — початку ХХ ст.;
— визначити найістотніші риси мистецького середовища і показати його вплив на творчу діяльність Т. Копистинського;
— з’ясувати найважливіші етапи і виявити маловідомі фактори творчої біографії художника;
— на конкретному фактологічному матеріалі показати особливості художнього мислення митця, його світоглядні переконання та естетичні ідеали;
— провести мистецтвознавчий аналіз творів художника, розкрити особливості їх живописно-композиційних та образно-змістових вирішень.
— систематизувати творчу спадщину Т. Копистинського за видами і жанрами, ввести в науковий обіг твори, які до цього часу не згадувалися у спеціальній літературі;
Об’єкт дослідження — творчість Т. Копистинського у тісному зв’язку з мистецьким середовищем Галичини на тлі суспільно-політичного й культурного життя Західної України другої половини ХІХ — початку ХХ ст.
Предмет дослідження — станковий і монументальний живопис, іконопис і графіка Т. Копистинського. До мистецтвознавчого аналізу залучаються також твори сучасних йому західноукраїнських художників.
Джерела дослідження — станкові твори і графіка Т. Копистинського та його сучасників із збірок Національного музею у Львові, Львівського історичного музею, Львівського музею історії релігії, Львівської галереї мистецтв, приватних колекцій Львова, а також монументальний живопис та ікони Т. Копистинського, які знаходяться у храмах на західних землях України. Джерельну базу дисертації складають фотографії і репродукції творів Т. Копистинського і художників його кола, які не збереглися, або місцезнаходження яких не встановлене, а також архівні матеріали, публікації у періодичних виданнях і наукова література.
Хронологічні межі дослідження охоплюють другу половину ХІХ — початок ХХ ст. (до 1916 р.). На цей період припадають роки життя і творчості Т. Копистинського (1844—1916).
Територіальні межі дослідження включають історичні землі Східної Галичини, які входили до складу Австрії, з 1867 р.— Австро-Угорщини: тепер це територія Львівської, Тернопільської та Івано-Франківської областей України. Фіксуються також твори, насамперед монументальний живопис та ікони, яка знаходяться на території Республіки Польща.
Наукова новизна дисертації. У дисертації вперше в історії українського мистецтвознавства на основі аналізу, систематизації і узагальнення великого за обсягом фактичного матеріалу, з урахуванням історико-культурної ситуації на західних землях України у другій половині ХІХ — на початку ХХ ст. досліджено творчу діяльність Т. Копистинського. На підставі розкриття особливостей мистецького середовища визначено місце і роль художника у мистецьких процесах Галичини того часу. Уперше в повному обсязі проаналізовано мистецьку спадщину художника: станковий і монументальний живопис, іконопис, а також графіку — журнальну, книжкову, рисунок, виявлено її характерні риси. До наукового обігу залучено значну кількість творів, передусім сакрального мистецтва, які до цього часу перебували за межами дослідження спеціалістів.
Практичне значення дисертації. Результати і висновки дослідження можуть використовуватися для подальших наукових узагальнень з питань історії українського мистецтва другої половини ХІХ — початку ХХ ст., зокрема сакрального. Важливі й різноманітні фактологічні відомості, уперше вивчені і підсумовані автором, а також поданий у дисертації значний ілюстративний матеріал, можуть знайти своє застосування при викладанні як загального, так і спеціального курсу лекцій з історії українського образотворчого мистецтва та історії української культури другої половини ХІХ — початку ХХ ст. Отримані результати дослідження мають також перспективу використання у музейній практиці.
Зв’язок роботи з науковими темами. Дисертація пов’язана з тематикою наукових досліджень, спрямованих на поглиблене вивчення історії образотворчого мистецтва, які проводяться кафедрою історії та теорії мистецтва Львівської академії мистецтв, а також факультативно у Львівському національному університеті ім. Івана Франка.
Апробація основних положень дисертації. Дисертація розглядалася на засіданнях кафедри історії та теорії мистецтва Львівської академії мистецтв (протокол № 10 від 12. 02. 2003 р.). Основні положення дисертації апробовані у доповідях на наукових конференціях професорсько-викладацького складу Львівської академії мистецтв (Львів, 1997 — тема „До питання про невідомий портрет Т. Копистинського”; 1999 — тема „Т.Копистинський і мистецьке життя Галичини другої половини ХІХ ст.”), на наукових сесіях Наукового товариства імені Шевченка (Мистецтвознавча комісія.— Львів, 2000 — тема „Образ Богородиці у творчості Т. Копистинського”; 2002 — тема „Документи „Товариства для розвою руської штуки”), на науковій конференції „Українське сакральне мистецтво: традиції, сучасність, перспективи”, яку організували Львівська академія мистецтв, Національний музей у Львові, Український Католицький університет ім.Св. Климента-Папи, Інститут народознавства Національної академії наук України, Наукове товариство ім. Тараса Шевченка (Львів, 2001 — тема „Образ Ісуса Христа у творчості Т. Копистинського”), на міжнародних філософсько-культурологічних читаннях „Діалог культур: Україна у світовому контексті. Мистецтво і освіта” (Львів, 1998 — тема „Український живописець Т. Копистинський і традиції європейського малярства другої половини ХІХ ст.”), а також у публікаціях у наукових збірниках: „Український живописець Т. Копистинський і традиції європейського малярства другої половини ХІХ ст.” [94][2], „Віденська Академія образотворчих мистецтв і навчання у ній української і польської молоді Галичини. Кінець XVIII — ХІХ століття” [90][3], „Теофіл Копистинський і західноукраїнський іконопис другої пол. ХІХ — поч. ХХ ст.” [92][4], „Маловідомі портрети Теофіла Копистинського” [91][5], „Товариство для розвою руської штуки”, перша українська мистецька організація на західноукраїнських землях” [93][6].
Структура дисертації зумовлена метою й завданнями дослідження. Робота складається зі вступу, чотирьох розділів, висновків та списку використаних джерел (269 позицій). Дисертація доповнена двома додатками. Додаток А охоплює список та альбом ілюстрацій (140 творів Т. Копистинського, 56 із яких публікуються вперше). Усі ілюстрації поділені на три групи: станковий живопис, монументальний живопис та іконопис, графіка. Ілюстрації нумеруються у межах кожної групи. Їхні номери складаються з номера групи і порядкового номера ілюстрації. Додаток Б включає перелік і картосхему місцезнаходження храмів, де Т. Копистинський працював як монументаліст, іконописець та реставратор. Система посилань тексту додатку Б оформлена наступним чином: у квадратних дужках подається номер джерела зі списку використаної літератури, після коми — сторінка чи сторінки. При посиланні на кілька джерел вони відділяються крапкою з комою. Кожне посилання взяте у круглі дужки.
[1] [49] Гречко І. Ще раз про втрати Національного музею у Львові // Мистецькі студії.— 1993.— № 2—3.— С. 25; [89] Крушельницька Л. До історії нищення пам’яток української культури // Записки Наукового товариства імені Т. Шевченка. Праці Секції мистецтвознавства.— Львів, 1994.— Т. ССХХVII.— С. 456.
[2] [94] Купчинська Л. Український живописець Т. Копистинський і традиції європейського малярства другої половини ХІХ ст. // Діалог культур: Україна у світовому контексті. Мистецтво і освіта. Збірник наукових праць.— Львів: Каменяр, 1998.— Випуск 3.— С. 533—537.
[3] [90] Купчинська Л. Віденська Академія образотворчих мистецтв і навчання у ній української і польської молоді Галичини. Кінець XVIII — ХІХ століття // Записки Наукового товариства імені Т. Шевченка. Праці Комісії образотворчого та ужиткового мистецтва.— Львів, 1998.— Т. ССХХХVI.— С. 155—184.
[4] [92] Купчинська Л. Теофіл Копистинський і західноукраїнський іконопис другої пол. ХІХ — поч. ХХ ст. // Народознавчі Зошити.— Львів, 1998.— № 5.— С. 532—537.
[5] [91] Купчинська Л. Маловідомі портрети Теофіла Копистинського // Народознавчі Зошити.— Львів, 1999.— № 5.— С. 668—678.
[6] [93] Купчинська Л. „Товариство для розвою руської штуки”, перша українська мистецька організація на західноукраїнських землях // Дзвін.— 2003.— № 3.— С. 128—132.
- Список літератури:
- ВИСНОВКИ
Дослідження творчості Теофіла Копистинського, його мистецьких поглядів і естетичних уподобань дає можливість сформулювати такі висновки:
Творчість Т. Копистинського як конкретно-історичної мистецької постаті увібрала в себе цілу низку найяскравіших мистецьких характеристик свого часу та геокультурного середовища. Еволюція громадянських та естетичних принципів художника співвідносилася із загальними тенденціями обстоювання українцями Галичини своєї етнокультурної самобутності.
Ранньому етапові формування творчої особистості Т. Копистинського притаманне поняття „національна ідея”, що було зумовлене розширенням сфери вжитку української літературної мови, ознайомленням широких кіл громадськості з творами українських літераторів, істориків, етнографів, археологів, зближенням з діяльністю українських інтелектуалів Наддніпрянщини.
На наступному щаблі професійного зростання Т. Копистинського конкретизація авторської стратегії, з якою змінюється загальний характер його мистецької активності, зумовлювалася новими художньо-естетичними орієнтирами: розвитком традицій національної мистецької школи, створенням самобутнього мистецького осередку. Збагачення діапазону творчих зацікавлень митця, активна участь у громадському житті позитивно позначилися на його творчості: у ній з’явилися важливі компоненти поетико-філософського складу. Наприкінці ХІХ ст. простежується поглиблення змістової наповненості його живописних і графічних творів. Їм притаманна масштабність художньо-образних узагальнень. З такими результатами й асоціюється образ Т. Копистинського у контексті естетичних ідеалів часу та розвитку українського образотворчого мистецтва зламу ХІХ—ХХ ст.
Як показало дослідження, творча діяльність Т. Копистинського була тісно пов’язана з культурними процесами на західних землях України у другій половині ХІХ — на початку ХХ ст. Її основу становила народознавча та естетична концепція національної культури другої половини ХІХ ст. Зацікавлення національною культурою, посилене співпрацею з провідними діячами Галичини, вплинуло на глибоке усвідомлення художником проблеми суспільної функції образотворчого мистецтва, що на зламі століть зумовило еволюцію його мислення в національно-політичній площині.
Дослідження підтвердило, що Т. Копистинський і художники його кола, усвідомлюючи свою роль у збереженні і пропагуванні мистецьких традицій, виявляли зацікавлення фольклором, етнографією, народною творчістю, історичним минулим народу. У їхніх картинах це знайшло своє відображення у домінуванні національної тематики. Порушуючи актуальні проблеми часу, звертаючись до різних тем із життя народу, розширюючи жанрову структуру живопису, митці підготували ґрунт для трансформування нових тенденцій західноєвропейського малярства на національну основу. Тяжіючи до розкриття індивідуального бачення нових суспільних явищ, вони створили розгалужену систему поглядів, які на початку ХХ ст. втілилися у цілісні художньо-культурні програми. Своєю творчістю Т. Копистинський долучив до цих колективних зусиль належний пафос та естетичну проблематику.
З’ясовано, що суспільний рух активізував усі сфери національного життя, вплинув на формування інспіраційної платформи творчості Т. Копистинського. Прогресивні ідеї, що живили середовище, в якому жив і працював художник, спрямовували його в річище актуальних проблем часу, а відтак на трактування образотворчого мистецтва як невід’ємної частини національної культури, котрому належить відіграти помітну роль у державотворчих процесах. Його творча діяльність була самостійною складовою тогочасного суспільного життя, значення якої посилювала його активна участь у громадському житті.
Комплексний аналіз мистецької спадщини Т. Копистинського переконливо доводить, що її самобутність зумовлена зацікавленням внутрішнім світом особистості, духовною наповненістю її життя. У портретах художник велике значення надає розкриттю морально-етичних критеріїв і суспільної функції людини. У побутовому жанрі митець звертається до різних аспектів життя селян. Він бачить їх знедоленими, але духовно багатими людьми. Працюючи над краєвидами та картинами на історичну тематику, пов’язує їх з історичними подіями. Домінування у всіх жанрах національного духовно-цілісного спрямування спричинилося до появи тісного зв’язку між жанрами, який простежується в образно-художньому вирішенні творів. Для його творів притаманні продумана композиція і сумлінне виконання. Ці риси прослідковуються у ранніх полотнах митця, коли його увага зосереджена на точному відображенні дійсності, а також у полотнах зрілого періоду, коли він, надаючи великого значення деталям, усе частіше вдається до алегоричного трактування образу.
Вивчення монументального живопису та іконопису Т. Копистинського засвідчує тяжіння художника до зв’язку сакрального мистецтва з реальним світом. При створенні ікон живописець активно використовує свій досвід у портретному, побутовому та пейзажному жанрах. В іконах простежується прагнення митця втілити в образах святих народні типи. Для них притаманне впровадження у композицію елементів, узятих безпосередньо з життя та побуту галицьких селян, а також місцевих краєвидів. Зміни у виражальних засобах не позначилися на обрядово-ритуальній функції ікони, на її змісті та сюжеті.
Глибока обізнаність з життям і побутом українського народу, з проблемами суспільства, яку Т. Копистинський проявив у станковому живописі, а також у численних ескізах, відкривала йому широкі горизонти у графіці. Точна оцінка суспільних явищ із збереженням ясності ситуації за умови використання складних багатозначних образів простежується не лише в карикатурі, але й при виконанні ним заставок для періодичних видань та при ілюструванні літературних творів. Цикли ілюстрацій Т. Копистинського створені з використанням багатих поетико-філософських ресурсів художника.
Вивчення різних граней творчості Т. Копистинського дає можливість увиразнити контекстуальність його мистецтва щодо української художньої традиції та естетичних ідей часу. Наші висновки можна звести до таких узагальнень:
— Т. Копистинський увібрав у себе пафос пошуку західноукраїнськими митцями вагомих точок опори для розбудови повноцінного організму національної культури в мистецьких традиціях українського народу.
— Широка естетична платформа пов’язала між собою усі види та жанри творчості Т. Копистинського, в яких він працював, узгодила живописно-композиційні інваріанти по усій вертикалі його творчого досвіду.
— Еволюція творчості Т. Копистинського синхронізувалася із шляхом українського мистецтва від романтизму до раннього модерну в збагаченні його тематичного діапазону і художньо-образної системи.
— За масштабом розширення жанрово-тематичного репертуару національної художньої класики та програмною спрямованістю постать Т. Копистинського є однією з ключових у контексті українського образотворчого мистецтва другої половини ХІХ — початку ХХ ст.
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ
1. Аркас М. Історія України-Русі.— Краків: Накладом Ольги Аркасової, 1912.— 424 с.
2. Асеева Н. Ю. Украинское искусство и европейские художественные центры. Конец ХІХ — начало ХХ века.— Киев: Наукова думка, 1989.— 200 с.
3. Бандрівський М. Пам’яткоохоронна діяльність Церкви в контексті національно-культурного руху в Галичині (кінець ХІХ — початок ХХст.): Автореферат дис. ... кандидата історичних наук: 07.00.01. / Національна академія наук України, Інститут українознавства ім.І.Крип’якевича, Інститут народознавства.— Львів, 2001.— 20 с.
4. Білецький П. О. Портрет // Історія українського мистецтва: У 6 т.— Київ, 1968.— Т. 3.— С. 240—283.
5. Братковський Р. Перша вистава укр. штуки і промислу у Львові // Літературно-Науковий Вістник.— Львів, 1905.— Т. 29.— С. 248—256.
6. Вахнянин А. Спомини з житя.— Львів, 1908.— 138 с.
7. Вахнянин Н. Археологія. Виставка Інститута Ставропігійського // Діло.— 1888.— № 242.— С. 2; № 244.— С. 1; № 246.— С. 1; № 247.— С. 1; № 248.— С. 1—2; № 249.— С. 1—2; № 250.— С. 1—2; № 251.— С. 1; № 253.— С. 1.
8. Вахнянин Н. Причинки. До істориї рускої справи в Галичинї в лїтах 1848—1870.— Львів, 1901.— 98 с.
9. Вергун Н. Р. „Лис Микита” І. Франка в радянській книжковій графіці// Українське літературознавство.— Київ: Вища школа, 1975.— Вип.23.— С. 33—41.
10. Вистава сучасного малярства Галицької України / Упорядник, автор вступної статті М. Голубець.— Львів, 1919.— 12 с.
11. Выставка изобразительного искусства западных областей Украины и народного творчества гуцулов. Каталог / Каталог составили В.А.Сидорова, Т. А. Боровая, Т. А. Цешковская.— Москва, 1940.— 97 с.
12. Власов В. Назареи, назарейцы // Власов В. Большой энциклопедический словарь изобразительного искусства: В 8 т.— Санкт-Петербург: Лита, 2001.— Т. 4.— С. 786—789.
13. Возняк М. Іван Франко. З нагоди ювілею сороклїтньої лїтературної працї // Ілюстрований калєндар товариства „Просьвіта” на 1913.— Львів, 1912.— С. 49—67.
14. В’юник А. О., Батіг М. І. Графіка // Історія українського мистецтва: У 6 т.— Київ, 1970.— Т. 4, кн. 2.— С. 255—294.
15. Галичанин.— 1893.— № 32. Новини. (Ікона Т. Копистинського для костелу св. Лазаря у Львові (місцезнаходження невідоме.)
16. Галичанин.— 1895.— № 14. Новини. (Портрет Й. Делькевича, намальований Т. Копистинським на замовлення Ставропігійського інституту (місцезнаходження невідоме.)
17. Галичанин.— 1895.— № 82. Новини. (Ікони Т. Копистинського для церков сіл Стрілківці (Борщівський р-н Тернопільської обл.) та Краснопуща (Бережанський р-н Тернопільської обл.)
18. Галичанин.— 1895.— № 272. Новини. (Завершення Т. Копистинським реставраційних робіт у костелах міст Лежайськ (Республіка Польща) та Білини (Республіка Польща). Ікони Т. Копистинського для церков сіл Звенигород (Пустомитівський р-н Львівської обл.), Маріампіль (Галицький р-н Івано-Франківської обл.), Сарнки (Рогатинський р-н Івано-Франківської обл.), Єзупіль (Галицький р-н Івано-Франківської обл.), Іванє (Заліщицький р-н Тернопільської обл.)
19. Галичанин.— 1896.— № 52. Новини. (Ікони Т. Копистинського для церков сіл Сарнки (Рогатинський р-н Івано-Франківської обл.), Єзупіль (Галицький р-н Івано-Франківської обл.), Іванє (Заліщицький рн Тернопільської обл.), Маріампіль (Галицький р-н Івано-Франківської обл.), Яблониця (Надвірнянський р-н Івано-Франківської обл.). Картина Т. Копистинського „Гаївки” (місцезнаходження невідоме.)
20. Галичанин.— 1896.— № 72. Новини. (Ікона Т. Копистинського для церкви села Іванє (Заліщицький р-н Тернопільської обл.)
21. Галичанин.— 1897.— № 101. Новини. (Ікони Т. Копистинського для церков сіл Маріампіль (Галицький р-н Івано-Франківської обл.), Жовтанці (Кам’янсько-Бузький р-н Львівської обл.). Картина Т. Копистинського „Церква в Сквіртнім” (місцезнаходження невідоме.)
22. Галичанин.— 1897.— № 289. Новини. (Завершення Т. Копистинським реставраційних робіт у кафедральному костелі у Кракові на Вавелі (Республіка Польща). Ікони Т. Копистинського для церков Щирця (Пустомитівський р-н Львівської обл.) і Явора (Турківський р-н Львівської обл.). Замовлення для Т. Копистинського від Ставропігійського інституту на створення портрета Л. Мацілінського (місцезнаходження невідоме.)
23. Галичанин.— 1898.— № 3, 91, 93, 141, 161. Реклама. (Діяльність Т.Копистинського.)
24. Галичанин.— 1898.— № 238. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
25. Галичанин.— 1898.— № 243. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
26. Галичанин.— 1899.— № 14, 20, 40, 46, 121. Реклама. (Діяльність Т.Копистинського.)
27. Галичанин.— 1899.— № 97. Новини. (Ікона Т. Копистинського для церкви Преображення Господнього у Львові.)
28. Галичанин.— 1899.— № 258. Новини. (Ікона Т. Копистинського для церкви Преображення Господнього у Львові.)
29. Галичанин.— 1900.— № 163. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
30. Галичанин.— 1900.— № 179. Новини. (Ікони Т. Копистинського для церкви села Батятичі (Кам’янсько-Бузький р-н Львівської обл.)
31. Галичанин.— 1900.— № 189. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
32. Галичанин.— 1900.— № 201. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
33. Галичанин.— 1900.— № 206. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
34. Галичанин.— 1900.— № 213. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
35. Галичанин.— 1901.— № 74. Новини. (Ікони Т. Копистинського для церков сіл Куряни (Бережанський р-н Тернопільської обл.), Стенятин (Сокальський р-н Львівської обл.), Вольця-Мазовецька (Сокальський р-н Львівської обл.), Гнилички (Підволочиський р-н Тернопільської обл.), Нанова (сьогодні населений пункт не існує.)
36. Галичанин.— 1901.— № 150. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
37. Галичанин.— 1903.— № 11. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
38. Галичанин.— 1906.— № 112. Новини. („Товариство для розвою руської штуки”.)
39. Галичанин.— 1909.— № 151. Новини. (Майстерня Т. Копистинського.)
40. Г. В. Доля наших малярів // Діло.— 1896.— № 54.— С. 3.
41. Гелей С. Наукова та громадська діяльність Ісидора Шараневича // Україна. Культурна спадщина, національна свідомість, державність. Ювілейний збірник на пошану Феодосія Стеблія.— Львів: Інститут українознавства ім. І. Крип’якевича НАН України, 2001.— № 9.— С.320—331.
42. Головацький Я. Іван Котляревський // Шашкевич М., Вагилевич І., Головацький Я. Твори.— Київ: Дніпро, 1982.— С. 280—284.
43. Головацький Я. Руські народні пісні // Шашкевич М., Вагилевич І., Головацький Я. Твори.— Київ: Дніпро, 1982.— С. 292—306.
44. Голод І. Меценати. Від середньовіччя до наших днів // Просвіта: Альманах-календар.— Львів, 1995.— С. 42—47.
45. Голубець М. Мистецтво // Історія української культури.— Львів, 1937.— С. 455—660.
46. Голубець М. Сто літ галицького малярства // Голубець М. Галицьке малярство (три статті).— Львів, 1926.— С. 1—47.
47. Голубець М. Сучасне малярство Галицької України // Український ілюстрований калєндар товариства „Просьвіта” з літературно-науковим збірником на рік 1918.— Львів, 1917.— С. 160—173.
48. Голубець М. Теофіль Копистинський (1844—1916) // Терем.— Львів; Київ, 1929.— С. 184—189.
49. Гречко І. Ще раз про втрати Національного музею у Львові // Мистецькі студії.— 1993.— № 2—3.— С. 23—28.
50. Грицак Я. Нарис історії України. Формування модерної української нації ХІХ—ХХ століття.— Київ: Генеза, 1996.— 360 с.
51. Грушевський М. Друга руська артистична вистава у Львові // Літературно-Науковий Вістник.— Львів, 1900.— Т. 12.— С. 50—54.
52. Діло.— 1886.— № 15. Хроніка. (Картина Т. Копистинського „Родинна хата Т. Шевченка” (НМЛ, „Нічний пейзаж”.)
53. Діло.— 1893.— № 36. Хроніка. (Ікона Т. Копистинського „Спаситель” (місцезнаходження невідоме.)
54.Діло.— 1893.— № 222. Хроніка. (Ікони Т. Копистинського для церкви села Боськ (Сяноцький повіт, Республіка Польща.)
55.Діло.— 1894.— № 48. Хроніка. (Ікона Т. Копистинського для костелу Панни Марії у Кракові (місцезнаходження невідоме.)
56. Діло.— 1898.— № 113. Хроніка. („Товариство для розвою руської штуки”.)
57. Діло.— 1898.— № 175. Хроніка. (Ікона Т. Копистинського для церкви Преображення Господнього у Львові.)
58. Діло.— 1899.— № 260. Хроніка. (Ікона Т. Копистинського для церкви Преображення Господнього у Львові.)
59. Діло.— 1899.— № 290. Хроніка. (Ікони Т. Копистинського для церкви села Чирна (Новосяноцький повіт, Республіка Польща.)
60. Діло.— 1900.— № 198. Хроніка. („Товариство для розвою руської штуки”.)
61. Діло.— 1900.— № 265. Хроніка. (Ікони Т. Копистинського для церкви села Батятичі (Кам’янсько-Бузький р-н Львівської обл.)
62. Діло.— 1902.— № 47. Хроніка. (Пожертвування Т. Копистинського на допомогу студентам.)
63. Добровольский Т. История польской живописи.— Вроцлав; Варшава; Краков; Гданьск: Ossolineum, 1975.— 263 с.
64. Долгій І. Потреба різбарско-малярского товариства // Діло.— 1898.— № 60.— С. 1—2.
65. Єфремов С. Національне відродження і первістки літературного руху в Галичині // Єфремов С. Історія українського письменства: У 2 т.— [Б. м., б. р.].— Т. 2.— С. 100—139.
66. Жаборюк А. А. Український живопис останньої третини ХІХ — початку ХХ століття.— Київ; Одеса: Либідь, 1990.— 312 с.
67. Жеплинська О., Кость Л. Теофіл Копистинський: життя і творчість. До 150-річчя від дня народження. Каталог виставки. Національний музей у Львові, 1994 // Народознавчі Зошити.— Львів, 1997.— №5.— С. 315—331.
68. Затенацький Я. П., Катрушенко І. К., Нановський Я. Й. Станковий живопис на західних землях України // Історія українського мистецтва: У 6 т.— Київ, 1969.— Т. 4, кн. 1.— С. 99—171.
69. Злыднев В. И. Историко-культурный процесс в Центральной и Юго-Восточной Европе и формирование концепций национальной художественной культуры // Концепции национальной художественной культуры.— Москва: Наука, 1985.— С. 7—22.
70. Іванів Б., Мовчан Я. Реставрація запрестольної храмової ікони в церкві Преображення Господа нашого Ісуса Христа у Львові // Вісник. Укрзахідпроектреставрація.— Львів, 1997.— Число 8.— С.125—132.
71. Іванусів О. В. Церква в руїні. Загибель українських церков Перемиської епархії.— Торонто: Видання св. Софії, 1987.— 350 с.
72. Каталог виставки українських художників ХІХ—ХХ ст. з приватних збірок м. Львова / Упорядник Я. Нановський.— Львів, 1962.— 20 с.
73. Каталог выставы Товариства для розвою рускои штуки в Львові в р.1900.— [Львів]: Друкарня Ставропігійського інституту, [1900].— 4с.
74. Каталог гравюр XVII—ХХ ст. з фондів Львівської наукової бібліотеки ім. В. Стефаника АН УРСР / Упорядник С. П. Костюк.— Київ: Наукова думка, 1989.— 48 с.
75. Катрушенко І. Г., Нановський Я. Й., Саноцька Х. І. Живопис на західних землях України // Історія українського мистецтва: У 6 т.— Київ, 1970.— Т. 4, кн. 2.— С. 195—229.
76. Киричук О. Ідеологія діячів Ставропігійського інституту у Львові в 1848—1869 роках // Україна. Культурна спадщина, національна свідомість, державність. Ювілейний збірник на пошану Феодосія Стеблія.— Львів: Інститут українознавства ім. І. Крип’якевича НАН України, 2001.— № 9.— С. 300—319.
77. Киричук О. Львівський Ставропігійський інститут у громадському житті Галичини другої половини ХІХ — початку ХХ ст.— Львів: Логос, 2001.— 152 с.
78. Киричук О. Ставропігійський інститут в ХІХ ст. // Історія релігій в Україні. Тези повідомлень ІІІ круглого столу.— Київ; Львів, 1993.— С. 53—55.
79. К. М. [Клемертович М.] Покров Пресвятыя Богородицы (Икона кисти Теофила Копистынского) // Временник Ставропигійского Института на 1902 год.— Львів, 1901.— С. 165—166.
80. К. М. [Клемертович М.] Теофиль Копыстинскій // Временник Ставропигійского Института на 1899 год.— Львів, 1898.— С. 156—157.
81. Кожин Н. А. Украинское искусство XІV — начала ХХ вв. Очерки.— Львов, 1958.— 252 с.
82. Комаринець Т. І. Ідейно-естетичні основи українського романтизму.— Львів: Вища школа, 1983.— 224 с.
83. Короткій устав церковный на год 1913. Составлєный о. В. Гургулою катихитом из Галича.— Жолків, 1912.— 472 с.
84. Кравець О. Олександр Барвінський про значення рідної мови для становлення української національної школи // Олександр Барвінський. Матеріали конференції, присвяченої 150 річниці від дня народження Олександра Барвінського. Львів. 14 травня 1997.— Львів: Наукове товариство ім. Шевченка, 2001.— С. 71—
- Стоимость доставки:
- 150.00 грн