Бесплатное скачивание авторефератов |
СКИДКА НА ДОСТАВКУ РАБОТ! |
Увеличение числа диссертаций в базе |
Снижение цен на доставку работ 2002-2008 годов |
Доставка любых диссертаций из России и Украины |
Каталог авторефератів / ПЕДАГОГІЧНІ НАУКИ / Методологія та технологія професійної освіти
Назва: | |
Тип: | Автореферат |
Короткий зміст: |
ОСНОВНИЙ ЗМІСТ ДИСЕРТАЦІЇ У вступі обґрунтовано актуальність і доцільність проблеми дослідження, розкрито ступінь її розробленості, визначено мету і завдання, об’єкт, предмет, методи дослідження, його методологічні й теоретичні засади, розкрито наукову новизну, теоретичне та практичне значення результатів наукового пошуку, доведено їх вірогідність, висвітлено дані щодо апробації і впровадження результатів дослідження. У першому розділі „Формування професійної комунікативної компетентності майбутніх перекладачів як педагогічна проблема” проаналізовано наукову літературу з позиції філософії, психології, педагогіки, методики викладання гуманітарних дисциплін; визначено специфіку підготовки майбутнього перекладача; обґрунтовано зміст поняття „професійна комунікативна компетентність перекладача” (ПКК); охарактеризовано теоретико-методологічні підходи до вирішення досліджуваної проблеми; з’ясовано зміст, структуру, механізми формування ПКК майбутніх перекладачів, уточнено професіограму майбутнього перекладача і адаптовано її до сучасних історичних і соціально-економічних умов розвитку держави. Результати аналізу психолого-педагогічних досліджень у галузі професійної підготовки фахівця свідчать про наявність різних підходів науковців щодо тлумачення категорії „професійна комунікативна компетентність”. Дослідники окреслюють її як характеристику особи (Ю. Кулюткін), як реалізацію професійних функцій (О. Крюкова), як сукупність комунікативних, конструктивних, організаторських умінь (В. Сластьонін). Крім того, компетентність розглядається як система рівнів професійної майстерності (О. Савченко). А.Ковалів вважає, що компетентність є перехідним етапом між старанністю і досконалістю. Компетентність розглядають також як поінформованість, обізнаність, авторитетність (О. Мельничук). Окремі науковці (Л. Зеленська, Г. Селевко, А. Хуторський) розглядають ПКК як сукупність ключових, базових і спеціальних компетенцій. Під ключовими компетенціями розуміють загальні компетенції людини, які необхідні для соціально-продуктивної діяльності будь-якого сучасного фахівця, а базові – це компетенції в певній професійній діяльності. Спеціальні компетенції забезпечують виконання конкретної педагогічної дії, вирішення конкретної проблеми або професійного завдання. Розглянуто структуру ПКК в єдності ціннісно-змістового, мотиваційного, когнітивного, операційно-діяльнісного, комунікативного і рефлексійного компонентів. Ціннісно-змістовий компонент професійної комунікативної компетентності визначає ставлення майбутніх перекладачів до своєї професії, реалізуючи цільову, рефлексійну та інтеграційну функції, забезпечуючи їхню саморегуляцію і постійне прагнення до саморозвитку, самореалізації в професійній діяльності. Мотиваційний компонент визначає мотиви та цілі професійної діяльності майбутніх перекладачів. Під мотиваційною сферою особистості ми розуміємо сферу, що включає потреби, мотиви, цілі, інтереси в їх взаємодії. Когнітивний компонент реалізує пізнавально-гносеологічну, рефлексивну та інтеграційну функції. Операційно-діяльнісний компонент визначає як основну діяльність студента навчально-професійну, яка спирається на інтегральну, динамічну якість особистості, що виявляється в професійній діяльності і відображає рівень її самореалізації, саморозвитку і перетворення діяльності. Комунікативний компонент в структурі професійної компетентності перекладачів базується на процесі діалогу, за якого відбувається становлення особи. Компонент рефлексії реалізує рефлексійну, комунікативну і пізнавально-гносеологічну функції, що забезпечує вплив на взаємодію викладача і студентів, визначаючи стиль педагогічної діяльності. З'ясовано, що ці компоненти ПКК майбутніх перекладачів взаємопов'язані, проте ступінь їхнього впливу на становлення компетентності динамічна, вона змінюється залежно від етапу становлення професійної компетентності студента. На основі аналізу досліджень науковців щодо питань підготовки перекладачів (Л. Бархударов, В. Коміссаров, Р. Міньяр-Бєлоручєв, Я. Рецкер, А. Федоров) уточнено професіограму майбутнього перекладача, що вимагає від нього високої загальної і світоглядної культури, широкої ерудиції, комунікабельності, такту, постійного прагнення до поповнення знань і значною мірою детермінує успіх його професійної діяльності. У другому розділі „Модель формування професійної комуніка-тивної компетентності майбутніх перекладачів” виявлено психолого-педагогічні чинники впливу на формування ПКК; визначено сукупність умов, які сприяють підвищенню ефективності формування ПКК; розроблено модель формування ПКК майбутніх перекладачів у процесі фахової підготовки; визначено критерії та показники сформованості ПКК у майбутніх перекладачів, проаналізовано три рівні сформованості ПКК: низький, середній та достатній; апробовано зміст курсу „Педагогічна технологія формування ПКК майбутнього перекладача” і його вплив на рівень сформованості ПКК майбутніх перекладачів. Практичний досвід і аналіз літератури переконують, що в період студентського віку відбувається інтенсивне становлення і стабілізація характеру молодої людини, фізичний і розумовий розвиток, змінюється система її ціннісних орієнтацій, удосконалюється культура мислення, оперативна пам'ять, увага, підвищується рівень самостійності, незалежності, наукового і професійного розвитку. Врахування психолого-педагогічних особливостей студентського віку, акцентування в навчально-виховному процесі на пріоритетності особистості студента, його здібностях, створення максимально сприятливих умов для розвитку допомагає ефективніше реалізувати мету формування ПКК майбутніх перекладачів. Наукове осмислення психолого-педагогічних чинників впливу на формування ПКК майбутніх перекладачів доводить, що цей процес достатньо складний і для його успішної реалізації необхідна градація труднощів і залучення факторів, що їх компенсують. Аналіз наукової літератури (В. Ільїна, С. Соколової, К. Шапокникова) дав змогу стверджувати, що модель процесу формування у студентів ПКК в динаміці є послідовністю цілеспрямованих злагоджених дій викладача і студентів на визначених етапах розв’язання конкретних освітніх завдань. Цьому сприяють технології (методи, форми, види) організації процесу підготовки (див. рис. 1). Важливими компонентами формування моделі ПКК майбутніх перекладачів є: мета і завдання цього процесу; мето-дологічні основи побудови навчального процесу у ВНЗ; загальні прин-ципи формування навчальної діяльності; технологія підготовки, основу якої становлять інноваційні методи і форми навчання (дискусія, ділова гра, презентація, індивідуальна, самостійна робота, написання профе-сійних листів і документів, проектна діяльність, усні журнали, тренінг, науково-дослідна робота); компоненти формування ПКК (мотивацій-ний, змістовий, діяльнісний); умови формування ПКК (міжпред-метні зв’язки, комунікативне середовище, використання діагностики); етапи формування ПКК майбутніх перекладачів (діагностичний, цілеутворювальний, формувальний, контрольний); напрями формування ПКК (методологічний, теоретичний, суб’єктний); критерії формування ПКК (особистісно-гуманна орієнтація, індивідуальний стиль діяльності, професійна спрямованість, професійне мислення, цілісність концепції „Я-перекладач”, діалогічна готовність, вміння проектувати особистісно-орієнтовану ситуацію взаємодії); рівні сформованості ПКК (низький, середній, достатній. Для студентів із низьким рівнем сформованості характерні такі риси: невміння правильно і логічно будувати висловлювання; небажання вчитися; швидка втомлюваність; відсутня сила волі; недооцінювання своїх можливостей. Студенти із середнім рівнем сформованості не завжди правильно і логічно будують висловлювання; виконують вимоги навчального процесу за відсутності емоційного підйому; успішність їхньої діяльності залежить від настрою; проявляють силу волі ситуативно; оцінюють себе однобічно. Студентам із достатнім рівнем сформованості властиве вміння правильно і логічно будувати висловлювання; усвідомлювати важливість знань, умінь і навичок; емоційна стабільність; сила волі самовдосконалюватись; визнання себе як особистості.
З метою осмислення сутності досліджуваного феномена нами проаналізовано особливості мовленнєвої діяльності перекладачів, це є одним із важливих завдань щодо професійного володіння іноземною мовою. Розглянуто комунікативну компетентність майбутніх перекладачів з точки зору механізмів функціонування компонентів спілкування (аудіювання, читання, говоріння, письма), що передбачає виявлення їх найсуттєвіших операцій та впливу на них різних мовленнєвих аналізаторів. У зв’язку з цим навчально-методична підготовка майбутніх перекладачів вимагає врахування психолого-педагогічних чинників. Навчально-методична підготовка майбутніх перекладачів спрямована на формування загальних для всіх видів перекладу знань, умінь і навичок. У процесі навчання студіюються методи вирішення типових перекладацьких завдань, способи їх проведення, застосовується стратегія пошуку індивідуальних творчих рішень. У розробленому нами навчальному курсі „Педагогічна технологія формування ПКК майбутнього перекладача” розглянуто питання підготовки перекладачів до здійснення професійної діяльності. Він містить усі етапи підготовки майбутніх перекладачів, кожен з них автономний у постановці цілей і відборі основних компонентів навчання, в той же час вони взаємозв’язані і забезпечують формування у студентів ПКК, тобто здатності і готовності здійснювати мовне посередництво на професійному рівні. Навчальний курс охоплює всю теоретико-практичну підготовку майбутнього перекладача, а також цілі, завдання на кожному етапі навчання, характер навчального матеріалу, організаційні форми, методичні прийоми і засоби навчання. Теоретичні знання і практичні навички апробовано в ході експериментального дослідження з формування у студентів ПКК у процесі фахової підготовки. У третьому розділі „Експериментальне дослідження змісту і технології формування професійної комунікативної компетентності майбутніх перекладачів” розкрито загальні питання підготовки та проведення педагогічного експерименту, подано результати дослідження змісту і технології формування ПКК, охарактеризовано методи і хід дослідження, проаналізовано результати експериментальної роботи. Педагогічний експеримент складався з констатувального (для виявлення й діагностики рівня сформованості ПКК майбутніх перекладачів), формувального (з формування ПКК майбутніх перекладачів у процесі фахової підготовки) і контрольного (порівняння результатів констатувального етапу щодо рівнів сформованості ПКК майбутніх перекладачів й результатів, отриманих після проведення формувального етапу експериментальної роботи) етапів. Мета експерименту: перевірити ефективність моделі формування ПКК майбутніх перекладачів та її основних компонентів. Завданням констатувального етапу дослідження було визначення чинних підходів до ПКК майбутніх перекладачів. Це дозволило нам зробити висновок про те, що стан ПКК майбутніх перекладачів не повною мірою задовольняє сучасні загальнодержавні вимоги, а тому потребує змін у педагогічних умовах її реалізації. Критеріями визначення рівнів сформованості ПКК студентів на початку експерименту були: загальна успішність протягом навчання, налаштованість студентів на професійну діяльність. Студентів, середня успішність яких складала 60-74 бали, було віднесено до низького рівня засвоєння експериментальної програми; 75-89 – до середнього рівня; 90-100 – до достатнього рівня. У формувальному експерименті взяло участь 285 студентів другого-п’ятого років навчання (контрольна група – КГ та експериментальна група – ЕГ). Експериментальне дослідження здійснювалось у процесі вивчення фахових дисциплін (філологічних, психолого-педагогічних, іноземної мови) під час проведення практичних занять, організації самостійної та індивідуальної роботи. Студенти перекладали іншомовні професійні тексти, аналізували іншомовні джерела, оформляли документи іноземною мовою, спілкувалися в обсязі тематики навчальної програми, обговорювали проблемні ситуації професійного змісту. Серед основних методів формування ПКК найефективнішими були: рольова гра, дискусія, презентація, тренінг, написання професійних листів і документів, усні журнали. У підготовку студентів було введено навчальний курс „Педагогічна технологія формування ПКК майбутнього перекладача”, в якому визначено етапи підготовки майбутніх перекладачів. Проведено контрольний зріз знань, умінь і навичок студентів КГ та ЕГ для визначення рівнів сформованості їх ПКК. Результати КГ та ЕГ порівнювали шляхом визначення достовірності між двома масивами вибірок (критерій Стьюдента). Формувальний експеримент дав змогу встановити ефективність формування ПКК у процесі фахової підготовки майбутніх перекладачів. Рівні сформованості ПКК студентів КГ та ЕГ визначались за її основними компонентами. Сформованість кожного з компонентів ПКК перевірялась такими способами: мотиваційним (із використанням методики „Мотивація до успіху”, запропонованої Т. Елерсом); змістовим (за результатами розроблених тестових завдань); діяльнісним (за результатами контрольних завдань). Для визначення рівнів сформованості мотиваційного компонента ПКК студентів було проаналізовано результати тесту „Мотивація до успіху” та отримано такі дані: у 8,5 % студентів КГ та 7,7% студентів ЕГ спостерігалась низька мотивація до формування ПКК; у 27,6% студентів КГ та 26,9% ЕГ спостерігалась середня; у 63,9% студентів КГ та 65,4% студентів ЕГ виявлено достатню мотивацію. Рівень сформованості змістового компонента ПКК перевірено за розробленими тестами за допомогою програми Testmaiker. Як засвідчують результати, рівні сформованості змістового компонента ПКК майбутніх перекладачів є практично однаковими як в контрольній, так і в експериментальній групах. Під час дослідження, спрямованого на аналіз рівнів сформованості діяльнісного компонента ПКК майбутніх перекладачів, за результатами контрольних робіт студентів отримано такі дані: з низьким рівнем сформованості діяльнісного компонента ПКК виявлено 31,9% студентів КГ та 30,8% студентів ЕГ; з середнім рівнем сформованості – 42,6% студентів КГ та 42,3 % студентів ЕГ; з достатнім рівнем – 25,5% студентів КГ та 26,9% студентів ЕГ. Результати сформованості мотиваційного, змістового та діяльнісного компонентів ПКК майбутніх перекладачів після вивчення курсу представлено в таблиці 1. Для виявлення рівнів сформованості ПКК майбутніх перекладачів використано метод експертних оцінок. На основі результатів експертів визначили кількість студентів кожного рівня сформованості ПКК. Порівнявши результати експертної оцінки сформованості компонентів ПКК контрольної та експериментальної груп майбутніх перекладачів, ми дійшли висновку, що професійні вміння студентів КГ та ЕГ мають суттєві відмінності. Результати формувального експерименту засвідчили ефективність формування ПКК майбутніх перекладачів експериментальної групи, якщо воно здійснюється не тільки у процесі студіювання гуманітарних фахових та психолого-педагогічних дисциплін, а й під час вивчення курсу „Педагогічна технологія формування ПКК майбутнього перекладача”. Студенти контрольної групи виявляли стійкі знання, уміння і навички, проте у процесі навчання у них виникали труднощі, оскільки вони працювали за традиційною технологією.
|