Бесплатное скачивание авторефератов |
СКИДКА НА ДОСТАВКУ РАБОТ! |
Увеличение числа диссертаций в базе |
Снижение цен на доставку работ 2002-2008 годов |
Доставка любых диссертаций из России и Украины |
Каталог авторефератів / МЕДИЧНІ НАУКИ / Патологічна анатомія
Назва: | |
Альтернативное Название: | Патогистологические И Иммуногистохимические ОСОБЕННОСТИ прогрессии хронических вирусных гепатитов В И С ПО ДАННЫМ ТРЕПАНОБИОПСИЙ ПЕЧЕНИ |
Тип: | Автореферат |
Короткий зміст: | Матеріал і методи досліджень. Визначення діагностично-патоморфологічних маркерів вірусного і імуноклітинного пошкодження печінки, а також морфогенезу важкого фіброзу печінки проведено в трепанобіопсіях печінки у 180 хворих на ХВГВ і ХВГС, які склали 2 групи спостережень: 1-а група - 40 хворих ХВГВ (11 жінок і 29 чоловіків), 2 група - 140 хворих ХВГС (41жінка і 99 чоловіків); групу умовного контролю склали 10 осіб (4 жінки і 6 чоловіків), хворих на транзиторні гепатози без клініко-біохімічних і патогістологічних ознак вірусного ураження печінки. Вік обстежених хворих 1-ї групи спостережень коливався від 16 до 65 років, вік обстежених хворих 2-ї групи спостережень коливався від 19 до 68 років, вік групи умовного контролю коливався від 23 до 45 років. Середній вік хворих ХВГВ склав 37 років, середній вік хворих ХВГС - 39 років. Слід зазначити, що серед обстежених хворих на ХВГС і ХВГВ частіше зустрічалися пацієнти чоловічої статі, які склали 70,71 % і 72,5% відповідно. У групи спостереження відібрані тільки пацієнти, яким для верифікації діагнозу у відповідності до сучасного протоколу було проведене комплексне клінічне, лабораторне та патоморфологічне дослідження трепанобіоптатів печінки. Клінічне і лабораторне обстеження хворих проводилося в гепатологічному центрі Запорізької обласної інфекційної клінічної лікарні. Етіологія вірусного гепатиту і фаза інфекційного процесу визначалися за допомогою імуноферментного методу і методу ампліфікації з використанням полімеразної ланцюгової реакції. Вираженість синдрому цитолізу визначалась на підставі рівня в крові активності аланін – і аспартат-амінотрансферази (АлАТ, АсАТ). В 1-му хірургічному відділенні 3-ої клінічної лікарні Запоріжжя лікарем хірургом виконувалась черезшкірна трепанобіопсія печінки голками Uni-Cut і BioCut 14-16G під контролем апарату УЗД Conbizon-320-5 Ultima-Pro-30 з використанням секторального і конвексного датчиків з ультразвуковою частотою випромінювання першого датчика 3-4 Мгц, і 3,5Мгц – другого датчика. В результаті пункції одержували стовпчик тканини печінки, завдовжки не менше 1,5 см, що відповідало стандарту для подальшого повного і інформативного морфологічного дослідження трепанобіоптата. Для патоморфологічного і імуногістохімічного дослідження стовпчики трепанобіоптатів печінки фіксували в забуференному 10% формаліні і заливали в парафін. На прецезіонному ротаційному мікротомі НМ 3600 (фірми «MICROM Laborgerate GmbH» - Німеччина) виготовляли серійні зрізи завтовшки 3 μ, які поміщали на предметні скельця для стандартного патогістологічного фарбування або на адгезивні предметні скельця «SUPER FROST PLUS» і «SUPER FROST GOLD» (фірми «DAKO» - Данія) - для імуногістохімічних досліджень. Для мікроскопічного дослідження парафінові зрізи трепанобіоптатів печінки фарбували гематоксиліном і еозином (для виявлення основних патогістологічних змін), а також трибарвним методом Масона і методом ван-Гизон (для оцінки вираженості фіброзу печінки). Ступінь активності і прогресії хронічного вірусного гепатиту в біоптатах печінки хворих оцінювали шляхом розрахунку ІГА за Knodell R.G. з співавт. (1981); виразність фіброзу печінки визначали в градації METAVIR і Desmet V. з співавт. (1995) в серійних парафінових зрізах, забарвлених за ван-Гизон і за Масон. Відповідно до вказаних вище градацій в біоптатах печінки розрізняли гепатит з мінімальною активністю (ІГА 1-3 бали), із слабкою активністю (ІГА 4-8 балів), з помірною активністю (ІГА 9-12 балів) і з вираженою активністю (ІГА 13-18 балів), а також різний ступінь фіброзу печінки [F0 - відсутність фіброзу, F1 – слабкий фіброз портальних трактів, F2 - портальний фіброз з рідкісними септами в часточках (помірний фіброз), F3 - множинні септи в часточках без цирозу (важкий фіброз), F4 – цироз печінки]. Для визначення ступеня виразності фіброзу аналізувалася ступінь розвитку і гістотопографія сполучнотканинних волокон в печінці: наявність цих волокон в портальних трактах, наявність і ступінь виразності фіброзу стінок центролобулярних вен, наявність внутрішньочасточкових фіброзних септ і порто-портальних фіброзних септ. Наявність інфікування гепатоцитів вірусом гепатиту В визначали в парафінових зрізах непрямим імунопероксидазним методом з використанням антитіл до HBsAg і HBсAg і систем візуалізації DAKO EnVision. Для визначення кількості гепатоцитів, інфікованих вірусом гепатиту В, підраховували число HBsAg позитивних гепатоцитів в умовному стандартному полі зору мікроскопа при збільшенні 400. Імуногістохімічне дослідження активованих зірчастих клітин Іто проводилося в парафінових зрізах з використанням моноклональних антитіл до А-ізоформи гладком'язового актина (А-SMA) і системи візуалізації DAKO EnVision. Імуногістохімічне дослідження клітин Купфера проводилося в парафінових зрізах з використанням моноклональних антитіл до CD-68-антигену і системи візуалізації DAKO EnVision. Активовані CD45R0+ Т-лімфоцити і CD8+ Т-кілери маркували в парафінових зрізах з використанням антитіл до CD45R0 і CD8 антигенам, а також системи візуалізації DAKO EnVision. Імуногістохімічне дослідження колагену проводилося імунопероксидазним методом за допомогою моноклональних антитіл до колагену 4-го типу, а також системи візуалізації DAKO EnVision. Методом прямої комп'ютерної морфометрії в мікроскопі Axioplan 2 («Carl Zeiss» - Німеччина) з відеокамерою DXC-151A («Sony» - Японія) і пакетом програм KS 200 («Kontron Elektronik» - Німеччина) оцінювали площі лімфоцитарної інфільтрації і фіброзу портальних трактів в 4 групах хворих ХВГВ і хворих ХВГС (з мінімальним, слабковираженим, помірним та вираженим ступенем гістологічної активності гепатиту), а також в 3 групах хворих з ознаками слабкого, помірного і важкого фіброзу печінки (F1, F2, F3 відповідно). Для морфометричних вимірювань використовувалося не менше 5 портальних трактів в 1-му біоптаті печінки. Площі, займані в часточках печінки активованими зірчастими клітинами і клітинами Купфера, визначали методом комп'ютерного аналізу цифрового зображення в мікроскопі Axioskop («Carl Zeiss» - Німеччина) з використанням системи VIDAS («Kontron Elektronik» - Німеччина) в Центральній науково-дослідній лабораторії ЗДМУ (за що – щира вдячність д.мед.н., проф. Абрамову А.В.). Отримані кількісні результати оброблялися методом варіаційного статистичного аналізу середніх величин на персональному комп'ютері «Sempron 2800», з використанням програмного пакету STATISTICA 6.0 for Windows з подальшим аналізом одержаних матеріалів. Обчислювалася середня арифметична величина (М), середнє квадратичне відхилення (б) і стандартна помилка середньої арифметичної (m). Достовірність відмінностей порівнюваних величин визначалася за допомогою критерію Стьюдента (Т). За достовірну мінімальну вірогідність відмінностей бралася р <0,05. Проводився також кореляційний аналіз з використанням коефіцієнта кореляції Пірсона (r). Значення коефіцієнта r кореляції Пірсона від 0,1 до 0,29 свідчило про слабкий зв'язок ознак; значення r від 0,3 до 0,69 підтверджувало середній ступінь сполучення ознак; значення r від 0,7 і вище свідчило про наявність сильного зв'язку між ознаками, що вивчалися.
Результати дослідження та їх обговорення. При мікроскопічному дослідженні серійних гістологічних зрізів біоптатів печінки хворих 1-ї групи спостережень були виявлені характерні патогномонічні мікроскопічні ознаки ХВГВ: «пісочні» і вакуолізовані ядра гепатоцитів, «матово-склоподібні» гепатоцити, рідкісні і малоінтенсивні внутріклітинні холестази, тільця Каунсілмена і вогнища імуноклітинного кілінгу гепатоцитів, імуноклітинні інфільтрати в портальних трактах, а також так звані імуноклітинні «ступінчасті некрози» - імуноклітинні інфільтрати в портальних трактах, які проникали через прикордонну пластинку в часточки печінки. Відповідно до індексу гістологічної активності ХВГВ з мінімальною активністю (ІГА 1-3 бали) був ідентифікований в біоптатах печінки у 26,0% пацієнтів, гепатит із слабко вираженою активністю (ІГА 4-8 балів) виявлений у 47% хворих, гепатит з помірною активністю (ІГА 9-12 балів) виявлений у 8,6% осіб, гепатит з вираженою активністю (ІГА 13-18 балів) визначений у 8,6% хворих. В середньому індекс гістологічної активності ХГВ у обстежених хворих склав 10,1±0,41 балів. Встановлено, що в печінці хворих на ХВГВ тільця Каунсілмена за морфологією є гепатоцитами в стані апоптозу. В гістологічних зрізах трепанобіоптатів печінки спостерігаються різні етапи апоптозу гепатоцитів: конденсація хроматину, пікноз ядра і формування виступів каріолеми (ядро у вигляді тутової ягоди) при збереженому ядерці; конценсація і еозинофілія цитоплазми, каріорексис з формуванням внутриклітинних апоптотичних тілець розтрощеного ядра, оточення зморщеного гепатоциту (тільця Каунсилмена) відростками макрофагів. Встановлена позитивна кореляція між ІГА і площею імуноклітинної інфільтрації портальних трактів, коефіцієнт кореляції склав (r= + 0,76, р<0,05); водночас визначено переважання площі імуноклітинної інфільтрації портальних трактів над площею їх фіброзу (р<0,05). При зіставленні виразності морфологічних змін в печінці у хворих на ХВГВ з нормальним рівнем АлАТ і у хворих з підвищеним її рівнем виявлено, що середній показник ІГА у хворих з нормальним рівнем ферментів склав 6,87±0,09 балів, а у хворих з гіперферментемією він склав 7,41±0,1 балів. При цьому достовірних відмінностей між середніми показниками ІГА хронічного гепатиту у хворих основної і контрольної груп не виявлено (коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,21, р<0,05). При зіставленні ступеня виразності фіброзу печінки у хворих на ХВГВ з нормальним та підвищеним рівнем АлАТ також не виявлено достовірних відмінностей (коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,35, р<0,05). Отримані результати свідчать про те, що рівень амінотранфераз в крові хворих на ХВГВ не відзеркалює виразність ушкоджень печінки; ступінь виразності вирус-індукованих і імуноклітинних уражень печінки, ступінь активації колагеноутворення і прогресії фіброзу у хворих на ХВГВ адекватніше відображають результати патоморфологічного дослідження пункційної трепанобіопсії печінки. При морфологічному визначенні ступеню інфікування гепатоцитів вірусом гепатиту В у хворих на ХВГВ шляхом паралельного кількісного аналізу наявності «матово-склоподібних» гепатоцитів у гістологічних зрізах печінки, забарвлених гематоксиліном і еозином, та кількості гепатоцитів з наявністю імуногістохімічно визначеним HBsAg, виявлений високий кореляційний зв'язок між індексом гістологічної активності ХВГВ і ступенем інфікування гепатоцитів з наявністю HBsAg (коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,81, р>0,05), що дозволяє використовувати імуногістохімічну маркіровку HBsAg на ранніх етапах діагностики для прогнозування можливої прогресії ХВГВ у хворих з нормальним рівнем трансаміназ в крові. При мікроскопічному дослідженні серійних гістологічних зрізів біоптатів печінки хворих 2-ї групи спостережень виявлені характерні патогномонічні мікроскопічні ознаки ХВГС: поліморфізм ядер гепатоцитів і пошкодження у вигляді «пісочних» ядер і ядер з вакуолями; жирова дистрофія гепатоцитів; внутріклітинні холестази, вогнища імуноклітинного кілінгу гепатоцитів; тільця Каунсилмена і поодинокі гепатоцити з ознаками цитолізису; ланцюжки імуноцитів уподовж внутрішньочасточкових синусоїдів печінкі, а також так звані імуноклітинні «ступінчасті некрози»; у окремих випадках виявлялися так звані імуноклітинні «мостоподібні некрози» - імуноклітинні інфільтрати, які розповсюджувалися від одного портального тракту – через часточку печінки – до іншого портального тракту. В біоптатах печінки хворих ХВГС гепатит з мінімальною активністю (ІГА 1-3 бали) ідентифікований у 24,2% пацієнтів, гепатит з слабкою активністю (ІГА 4-8 балів) виявлений у 40% хворих, гепатит з помірною активністю (ІГА 9-12 балів) виявлений у 23,5% осіб, гепатит з вираженою активністю (ІГА 13-18 балів) визначений у 12,1% хворих. Середнє значення індексу гістологічної активності ХВГС у обстежених хворих склало 9,34±0,1 балів. Результати патогістологічних досліджень показали, що однією з ознак зростання гістологічної активності ХВГ є наявність руйнування гепатоцитів шляхом апоптозу, цитокаріолізису і «балонного» цитолізису. В часточках печінки хворих на ХВГС з різним індексом ІГА визначається різна кількість поодиноких тілець Каунсилмена, які є однією з прикінцевих фаз апоптозу гепатоцитів, а також гепатоцитів в стані «балонного» цитолізису (збільшення гепатоциту зі спустошеною цитоплазмою і перетворення в шароподібну клітину з дрібним пікнотичним ядром без ядерця). Руйнування гепатоцитів шляхом апоптозу і цитокаріолізису відбувається також в вогнищах імуноклітинного кілінгу, в яких гепатоцит оточується імунокомпетентними клітинами, а також в краєвих зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів». Як показало імуногістохімічне дослідження, вогнища імуноклітинного кілінгу гепатоцитів в часточках печінки складають CD8+Т-лімфоцити, CD45RO+ лімфоцити і CD68+ макрофаги, в складі клітин «ступінчастих некрозів» переважають CD8+Т-лімфоцити і CD45RO+лімфоцити, на периферії «ступінчастих некрозів» виявляються CD68+ макрофаги. Імуногістохімічні дослідження показали, що наявність CD8+ Т-лімфоцитів і CD68+ макрофагів у вогнищах імуноклітинного кілінгу в часточках печінки і в краєвих зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів» свідчить про вірус-індуковане імуноклітинне пошкодження печінки і одночасно відображає участь цих клітин в елімінації гепатоцитів, інфікованих гепатотропними вірусами. У імуноклітинних інфільтратах портальних трактів печінки хворих на ХВГС в значній кількості присутні CD45RO+ лімфоцити, тоді як у вогнищах імуноклітинного кілінгу визначалися рідкісні поодинокі CD45RO+ лімфоцити. Встановлено, що однією з характерних ознак прогресії ХВГС є розвиток фіброзу печінки з її надмірною колагенізацією. При гістологічному дослідженні трепанобіоптатів печінки хворих ХГС виявлені основні мікроскопічні ознаки розвитку фіброзу печінки: фіброз портальних трактів, фіброз центральних часточкових вен, а також колагенізація стінок внутрішньочасточкових венозних синусоїдів печінки різного ступеня виразності. При вивченні залежності між індексом гістологічної активності ХГС, площею імуноклітинних інфільтратів і площею фіброзу портальних трактів встановлена позитивна кореляція між ІГА і площею імуноклітинного інфільтрату портального тракту, коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,83 (р<0,05). При зіставленні виразності морфологічних змін в печінці у хворих на ХВГС з нормальним рівнем АлАТ і у хворих з підвищеним її рівнем виявлено, що середній показник ІГА у хворих з нормальним рівнем ферментів склав 7,45±0,105 балів, а у хворих з гіперферментемією він склав 7,98±0,11 балів. При цьому достовірних відмінностей між середніми показниками ІГА хронічного гепатиту у хворих цих підгруп не виявлено (коефіцієнт кореляції Пірсона r= + 0,22, р<0,05) При зіставленні ступеня виразності фіброзу печінки у хворих на ХВГС з нормальним і підвищеним рівнем АлАТ, також не виявило достовірних відмінностей у виразності фіброзу печінки у хворих цих підгруп (коефіцієнт кореляції Пірсона r= + 0,33, р<0,05). Вивчення морфогенезу фіброзу печінки при ХВГС показало, що основними структурними одиницями печінки, з якими пов'язаний розвиток фіброзу є венозні синусоїди часточки печінки, центральна часточкова вена і портальний тракт. Встановлено, що метод Ван-Гизон і трибарвний метод Масона а також імуногістохімічне дослідження колагену 4 типу, дозволяють диференціювати в гістологічних препаратах печінки хворих з мінімальною і слабковираженою активністю ХВГС, початкові етапи колагенізації стінок внутрішньочасточкових синусоїдів за відсутності значущого фіброзу в портальних трактах. При імуногістохімічному дослідженні біоптатів печінки встановлено, що у хворих ХВГС з різним ступенем ІГА перисинусоїдальні А-SMA-позитивні клітини в часточках печінки за гістологічною будовою відповідали клітинам Іто, вони в основному локалізувалися в зонах пошкоджених гепатоцитів і в зонах лімфоцитарних інфільтратів. Відмічена позитивна кореляція між ІГА ХВГС і площею, займаною активованими клітинами Іто в часточці, коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,65 (p < 0,05). Водночас в трепанобіоптатах печінки хворих на ХВГС різного ступеню ІГА в портальних трактах також визначалися А-SMA позитивні клітини, які мали типову структуру фібробластів. Встановлено, що прогностичними ознаками вірогідності розвитку значного фіброзу печінки у хворих на ХВГВ і ХВГС є: гіперплазія активованих А-SMA позитивних клітин Іто в перисинусоїдальних просторах часточок печінки і сегментарна колагенізація стінок внутрішньочасточкових венозних синусоїдів, наявність А-SMA позитивних фібробластів в імуноклітинних «ступінчастих некрозах» і в портальних трактах, проникнення тонких фіброзних септ з портальних трактів в часточки печінки, збільшення числа портальних трактів з фіброзом різного ступеня виразності. При імуногістохімічній детекції активованих макрофагів Купфера встановлено, що CD-68 активовані макрофаги (клітини Купфера) мали ознаки фагоцитозу: неправильну форму, збільшену за рахунок фагоцитованого матеріалу цитоплазму, овальне ядро і декілька тонких або трохи потовщених відростків. Активовані CD68-позитивні клітини Купфера в часточках печінки локалізувалися поряд з пошкодженими гепатоцитами і по периферії лімфоцитарних інфільтратів, а також по периферії імуноклітинних «ступінчастих некрозів». При вивченні взаємовідносин між клітинами Купфера і клітинами Іто в часточках печінки у хворих з різним значенням ІГА встановлена позитивна кореляція між площею, займаною активованими клітинами Купфера з ознаками фагоцитозу, і активованими клітинами Іто в часточках печінки (коефіцієнт кореляції Пірсона r склав + 0,76, p < 0,05). На підставі проведених гістологічних, імуногістохімічних і комп'ютерно-морфометричних досліджень визначено, що найбільш значущими мікроскопічними ознаками прогресії хронічного вірусного гепатиту в трепанобіоптатах печінки є: наявність «балонного» цитолізісу гепатоцитів, значної кількості тілець Каунсілмена (гепатоцитів в стані апоптозу) і вогнищ імуноклітинного кілінгу гепатоцитів, збільшення кількості і протяжності імуноклітинних «ступінчастих некрозів», збільшення кількості CD8+ Т-лімфоцитів і CD68+ макрофагів у внутрішньочасточкових вогнищах імуноклітинного кілінгу і в краєвих зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів», збільшення числа активованих CD68+ клітин Купфера з ознаками фагоцитозу в часточках печінки, наростаюча колагенізація внутрішньочасточкових синусоїдів і центральних часточкових вен, розширення площі лімфоцитарної інфільтрації і фіброзу портальних трактів. Проведені гістохімічні, імуногістохімічні і комп'ютерно-морфометричні дослідження визначили найбільш значущі прогностичні показники розвитку фіброзу печінки у хворих на ХВГВ і ХВГС: гіперплазія активованих А-SMA позитивних клітин Іто в перисинусоїдальних просторах печінки і сегментарна колагенізація стінок внутрішньочасточкових венозних синусоїдів, наявність А-SMA позитивних фібробластів в імуноклітинних «ступінчастих некрозах» і в портальних трактах, проникнення тонких фіброзних септ з портальних трактів в часточки печінки, зростання числа портальних трактів з фіброзом різного ступеня виразності. За результатами гістохімічних і гістологічних досліджень основними складовими важкого фіброзу печінки у хворих на ХВГС є збільшення числа перисинусоїдальних клітин Іто, поширена колагенізація стінок внутрішньочасточкових синусоїдів і розширення їх отворів, виражений фіброз в зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів» і в портальних трактах.
ВИСНОВКИ У дисертації приведено теоретичне узагальнення і нове рішення наукової задачі, що полягає в удосконаленні найбільш значущих мікроскопічних критеріїв прогресії хронічного вірусного гепатиту В і С в трепанобіоптатах печінки хворих, а також у визначенні молекулярно-мікроскопічних показників прогнозу розвитку фіброзу печінки для використання в патологоанатомічній діагностиці і оптимізації лікування хворих. 1. Разом з відомими патогістологічними вірус-обумовленими пошкодженнями гепатоцитів («пісочні» і вакуолізовані ядра, жирова дистрофія гепатоцитів при ХВГС і наявність «матово-склоподібних» гепатоцитів при ХВГВ, внутриклітинні холестази, «балонний» цитолізіс та апоптоз гепатоцитів – тільця Каунсілмена), мікроскопічними ознаками прогресії хронічного вірусного гепатиту В і С є наростання імуноклітинної деструкції печінки (велика кількість вогнищ імуноклітинного кілінгу гепатоцитів; значна інфільтрація імуноцитами внутрішньочасточкових синусоїдів і портальних трактів, поширеність або велика кількість імуноклітинних «ступінчастих некрозів»), а також прогресія фіброзу печінки (поширена колагенізація стінок внутрішньочасточкових синусоїдів, фіброз зон «ступінчастих некрозів», значний фіброз портальних трактів і центролобулярних вен). 2. Найточніше ступінь вірусного інфікування гепатоцитів в трепанобіоптатах печінки хворих на ХВГВ визначає імуногістохімічне виявлення в них HBsAg і HBсAg, «матово-склоподібні» гепатоцити, що виявляються при мікроскопії, не повно відображають ступінь інфікування гепатоцитів. Наявність прямого, високого кореляційного зв'язку між кількістю інфікованих гепатоцитів з HBsAg і індексом гістологічної активності гепатиту дає підставу використовувати імуногістохімічне маркування HBsAg на ранніх етапах діагностики для прогнозування можливої прогресії ХВГВ у хворих з нормальним рівнем трансаміназ в крові. 3. В часточках печінки хворих на ХВГ з різним індексом ІГА визначається різна кількість поодиноких тілець Каунсилмена, які є однією з прикінцевих фаз апоптозу гепатоцитів, а також гепатоцитів в стані «балонного» цитолізису. Руйнування гепатоцитів шляхом апоптозу і цитокаріолізису відбувається також в вогнищах імуноклітинного кілінгу, в яких гепатоцит оточується імунокомпетентними клітинами, а також в краєвих зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів». 4. У вогнищах імуноклітинного кілінгу в часточках печінки і в зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів» печінки переважають CD8+ Т-лімфоцити і CD68+ макрофаги, в імуноклітинних інфільтратах портальних трактів, окрім цих клітин, в значній кількості присутні CD45RO+ лімфоцити. Наявність CD8+ Т-лімфоцитів і CD68+ макрофагов свідчить про вірус-індуковане імуноклітинне пошкодження печінки і одночасно відображає участь цих клітин в елімінації гепатоцитів, інфікованих гепатотропними вірусами. CD45RO+ лімфоцити, найімовірніше виконують функції Th2 клітин пам'яті при персистенції гепатотропних вірусів. 5. Найбільш значущими ознаками імуноклітинної прогресії хронічного вірусного гепатиту, що визначаються в трепанобіоптатах печінки є: наявність «балонного» цитолізісу гепатоцитів, значної кількості тілець Каунсілмена і вогнищ імуноклітинного кілінгу гепатоцитів, збільшення кількості і протяжності імуноклітинних «ступінчастих некрозів», збільшення кількості CD8+ Т-лімфоцитів і CD68+ макрофагів у вогнищах імуноклітинного кілінгу гепатоцитів і в крайових зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів», збільшення в часточках печінки числа активованих CD68+ клітин Купфера з ознаками фагоцитозу, розширення площі лімфоцитарної інфільтрації портальних трактів. 6. Надмірну продукцію колагену в печінці хворих на хронічний вірусний гепатит С здійснюють активовані A-SMA позитивні зірчасті перисинусоїдальні клітини Іто і A-SMA позитивні фібробласти портальних трактів. За даними комп'ютерної морфометрії активація зірчастих клітин Іто і поява їх нових клітинних поколінь фіброгенного типу корелює із лімфоцитарною інфільтрацією портальних трактів, із збільшенням числа і площі імуноклітинних «ступінчастих некрозів», а також з наростанням фагоцитарної активності клітин Купфера. 7. Експресія А-ізоформи гладком'язового актину клітинами Іто і фібробластами є раннім прогностичним маркером вірогідності розвитку фіброзу печінки у хворих на хронічний вірусний гепатит С з нормальним рівнем трансаміназ в крові або з помірною гіперферментемією, розвитку важкого фіброзу печінки передує значне збільшення кількості активованих клітин Іто в перисинусоїдальних просторах печінки. 8. Прогностичними ознаками вірогідності розвитку значного фіброзу печінки у хворих на хронічні вірусні гепатити В або С є: гіперплазія активованих А-SMA позитивних клітин Іто в перисинусоїдальних просторах печінки і сегментарна колагенізація стінок внутрішньочасточкових венозних синусоїдів, наявність А-SMA позитивних фібробластів в імуноклітинних «ступінчастих некрозах» і в портальних трактах, проникнення тонких фіброзних септ з портальних трактів в часточки печінки, зростання числа портальних трактів з фіброзом різного ступеня виразності. Основними складовими важкого фіброзу печінки у хворих на ХГС є збільшення числа перисинусоїдальних клітин Іто, поширена колагенізація стінок внутрішньочасточкових синусоїдів і розширення їх отворів, значна колагенізація центральних часточкових вен, виражений фіброз в зонах імуноклітинних «ступінчастих некрозів» і в портальних трактах.
|