Каталог / ДЕРЖАВНЕ УПРАВЛІННЯ / Механізми державного управління
скачать файл: ![](/design/img/wordl.gif)
- Назва:
- ОРГАНІЗАЦІЙНО-ФУНКЦІОНАЛЬНІ ПРИНЦИПИ І МЕТОДИ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ
- Альтернативное название:
- ОРГАНИЗАЦИОННО ФУНКЦИОНАЛЬНЫЕ ПРИНЦИПЫ И МЕТОДЫ ДЕЯТЕЛЬНОСТИ ОРГАНОВ МЕСТНОГО САМОУПРАВЛЕНИЯ
- ВНЗ:
- НАЦІОНАЛЬНА АКАДЕМІЯ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ ПРИ ПРЕЗИДЕНТОВІ УКРАЇНИ
- Короткий опис:
- НАЦІОНАЛЬНА АКАДЕМІЯ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ ПРИ ПРЕЗИДЕНТОВІ УКРАЇНИ
На правах рукопису
КУЙБІДА Василь Степанович
УДК 352.075.001.3/.001.76
ОРГАНІЗАЦІЙНО-ФУНКЦІОНАЛЬНІ ПРИНЦИПИ І МЕТОДИ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ
25.00.04 місцеве самоврядування
Дисертація на здобуття наукового ступеня доктора наук з державного управління
Науковий консультант: Лебединський Юрій Петрович, доктор економічних наук, професор Національної академії державного управління при Президентові України, професор кафедри управління містом
КИїВ 2003
ЗМІСТ
ВСТУП.. 7
РОЗДІЛ 1 ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНІ ПРИНЦИПИ І МЕТОДИ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ.. 24
1.1. Місцеве самоврядування як об’єкт дослідження науки управління. 24
1.2. Зміст організаційно-функціональних принципів діяльності органів місцевого самоврядування. 42
1.3. Сутність методів діяльності органів місцевого самоврядування. 64
1.4. Дослідження організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 74
1.5. Організаційно-функціональні принципи і методи діяльності органів місцевого самоврядування у світлі теорій та концепцій науки управління. 85
Висновки до першого розділу. 108
РОЗДІЛ 2 ФАКТОРИ ФОРМУВАННЯ ПРИНЦИПІВ І МЕТОДІВ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ.. 112
2.1. Сутність і класифікація факторів формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 112
2.2. Історичні фактори формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 121
2.3. Політико-правові фактори формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 150
2.4. Соціально-економічні фактори формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 155
2.5. Інші фактори формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. 164
Висновки до другого розділу...........................................................................................177
РОЗДІЛ3 ОЦІНКА ОРГАНІЗАЦІЙНО-ФУНКЦІОНАЛЬНИХ ПРИНЦИПІВ І МЕТОДІВ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ ЧЕРЕЗ ЙОГО СУЧАСНІ ПРОБЛЕМИ І РЕГІОНАЛЬНІ ОСОБЛИВОСТІ 180
3.1. Класифікація сучасних проблем функціонування органів місцевого самоврядування в умовах трансформації суспільства. 180
3.2. Аналіз політико-правових проблем. 195
3.3. Організаційно-функціональні принципи і методи діяльності органів місцевого самоврядування у світлі соціально-економічних проблем. 215
3.4. Регіональні особливості діяльності органів місцевого самоврядування. 228
3.5. Роль місцевого самоврядування в сучасній регіональній політиці 236
Висновки до третього розділу. 242
РОЗДІЛ 4 ІНФОРМАЦІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РЕАЛІЗАЦІЇ ПРИНЦИПІВ І МЕТОДІВ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ.. 244
4.1. Інформатизація як фактор побудови інформаційного суспільства. 244
4.2. Правове регулювання інформаційних відносин в Україні 260
4.3. Інформатизація діяльності органів місцевого самоврядування. 272
4.4. Електронне врядування” в системі місцевого самоврядування. 287
Висновки до четвертого розділу. 312
РОЗДІЛ 5 ТЕНДЕНЦІЇ ДИВЕРСИФІКАЦІЇ ТА ВДОСКОНАЛЕННЯ ОРГАНІЗАЦІЙНО-ФУНКЦІОНАЛЬНИХ ПРИНЦИПІВ І МЕТОДІВ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ............................................................317
5.1. Пошук шляхів підвищення ефективності діяльності органів місцевого самоврядування. 317
5.2. Зміцнення економічних основ місцевого самоврядування. 347
5.3. Перспективні напрямки удосконалення діяльності органів місцевого самоврядування: необхідність пошуку нових принципів та застосування нових методів. 376
5.4. Нові форми самоорганізації населення та їх взаємовідносини з органами місцевого самоврядування. 386
Висновки до п’ятого розділу. 396
ВИСНОВКИ.. 399
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ.. 407
ВСТУП
Актуальність теми. Проголошення Україною після відновлення своєї незалежності побудови демократичної, соціальної, правової держави породило потребу цілеспрямованої трансформації як суспільства, так і управління ним з урахуванням його нових якостей.
Проте реалізація напрацьованих системних реформ з
- Список літератури:
- ВИСНОВКИ
У дисертації наведено розв’язання актуальної наукової проблеми науково-теоретичного обґрунтування методологічних підходів до визначення ролі, принципів і методів (у першу чергу організаційно-функціональних) діяльності органів місцевого самоврядування та здійснено розробку науково-прикладних підходів, моделей застосування ними організаційно-функціональних принципів і методів діяльності в сучасних умовах у контексті інтеграції до Європейського співтовариства, які забезпечують практичне використання отриманих наукових результатів. Проведені дослідження принципів та методів діяльності органів місцевого самоврядування й узагальнення його результатів у цілому підтверджують, що вихідна методологія правильна, поставлені завдання реалізовані, мета досягнута, покладена в основу дослідження наукова позиція автора себе виправдала й гіпотеза підтвердилась. На основі здійсненого дослідження зроблено такі основні висновки та сформульовано пропозиції:
1. Утвердження демократії в країнах Західної Європи, США, Канади, демократичні перетвореннях у країнах Східної Європи - учасницях колишнього Варшавського Договору стали наслідком пошуку ефективного управління суспільством. Суперечність між державою і громадянином було вирішено на його користь. Відповідно людина, ставши в центрі політики, почала оцінювати діяльність органів управління (в першу чергу муніципальних) через призму якості пропонованих ними послуг. Процеси децентралізації, впровадження принципу субсидіарності, конкурентне середовище, підвищення рівня вимог людини до різноманітності та якості отримуваних нею послуг, збільшення її впливу на владу зумовили пошук нових моделей побудови та організації діяльності муніципальних інститутів, у тому числі з використанням інформаційних технологій та технологій зв’язку. Зміни в суспільних відносинах позначились на методах і формах управління соціально-територіальними системами. Зокрема, управління містами еволюціонувало від простого, детермінованого, переважно авторитарної і прямої дії до складного, структурованого, з включенням у ряді випадків окремих елементів державного управління, вдосконаленням факторів демократизації, колегіальності, колективності, самоорганізації і самоврядування. Причому, якщо велика частина проблем, що виникають у малих і середніх містах, успішно розв’язується стандартними методами, то складні проблеми, переважаючи у великих містах, потребують концептуально іншого підходу, орієнтованого, в першу чергу, на розв’язання слабоструктурованих і неструктурованих проблем. У зв’язку з цим зміщуються акценти з управління процесами (функціонування) на управління структурою (розвитком) міста, що є принциповою методологічною посилкою у розв’язанні проблем, оскільки управлінню розвитком більше відповідає програмно-ситуаційне і проблемно-орієнтоване управління організаційними структурами матричного типу. Зміна управлінських цінностей порушила проблему диверсифікації принципів та пошуку відповідних методів діяльності органів місцевого самоврядування. Таким чином, виникла потреба створення належного теоретико-методологічного та науково-прикладного обґрунтування, особливо організаційно-функціональних принципів та методів, що забезпечило б їх ефективне застосування органами місцевого самоврядування у своїй діяльності для реалізації муніципальної політики.
2. На основі ретельного вивчення багатьох вітчизняних та зарубіжних джерел наукової інформації в роботі здійснено аналіз та визначено концептуальні підходи до розгляду становлення діяльності органів місцевого самоврядування в перехідний період, зважаючи на динамічність суспільних змін і необхідність відповідного реформування муніципального управління. У процесі теоретичного осмислення розкрито особливості управлінсько-правничих відносин у системі органів місцевого самоврядування як в особливій полісистемній організації. За результатами вивчення встановлено орієнтири реформування муніципального управління. Показано, що в умовах трансформації суспільства і влади органи місцевого самоврядування, вирішуючи завдання як системного, так і загальноцивілізаційного переходу, повинні послуговуватися у своїй діяльності новими методами, що відповідають принципам місцевого самоврядування.
3. На основі аналізу вітчизняної та зарубіжної політико-правової практики досліджено нормативно-правове регулювання діяльності органів місцевого самоврядування та визначено закономірності розвитку елементів системи місцевого самоврядування. Крізь призму науки управління, регіональної економіки, соціології, розміщення продуктивних сил подано розгорнуту характеристику організаційно-правової, територіальної та матеріально-фінансової основ діяльності міських органів місцевого самоврядування. Досліджено зміст і дано оцінку принципів формування та діяльності органів місцевого самоврядування. Розроблено класифікацію цих принципів. З’ясувавши, що в основі функцій органів місцевого самоврядування лежать принципи їх діяльності, сформовано за добраними критеріями класифікацію цих функцій.
Визначено суть методів діяльності органів місцевого самоврядування в контексті науки державного управління і місцевого самоврядування. Окреслено конкретні методи діяльності органів місцевого самоврядування, виходячи з питань, що охоплюються сферою їх компетенції. Аналіз цих методів та аналіз сьогоднішніх політико-правових і соціально-економічних реалій показав необхідність впровадження нових методів управління на місцевому рівні, що потребує нових досліджень, їх апробацій практикою, критичного запозичення досвіду розвинених демократичних країн.
4. Будь-яке дослідження теоретичних основ функціонування тих чи інших об’єктів чи явищ є неповним без аналізу факторів (чинників) їх виникнення і розвитку. Тому виявлено фактори формування організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування, досліджено їх суть та визначено роль, яку вони відіграють у розвитку місцевого самоврядування в Україні. Запропоновано класифікацію факторів. Усі фактори поділено на два блоки: фактори формування органів місцевого самоврядування; фактори формування принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування. Структура факторів у розрізі обох блоків однакова і включає такі групи: історичні, політичні, соціально-економічні, соціокультурні, технологічні фактори та ін.
На основі вивчення особливостей прояву історичних факторів у формуванні організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування виділено три періоди:
- період виникнення розрізнених самоврядних принципів і методів в управлінні (з найдавніших часів до впровадження Магдебурзького права);
- період апробації самоврядних принципів і методів управління в містах (від запровадження Магдебурзького права на початку ХІІ ст. до першої, оформленої в письмовому вигляді згідно з канонами юридичної науки Конституції Пилипа Орлика);
- період пошуків ефективних форм реалізації місцевого самоврядування (від Конституції Пилипа Орлика до наших днів).
Дослідження історичних факторів привело до висновку, що місцеве самоврядування є органічною формою самоорганізації населення в межах конкретної території, яка проявляється на певному етапі розвитку держави.
Оцінено роль сучасних політичних факторів формування органів місцевого самоврядування, організаційно-функціональних принципів і методів їх діяльності як виняткову за значенням. Аналіз політичних факторів дав змогу зробити висновок, що в незалежній Україні вони в цілому є сприятливими для розвитку місцевого самоврядування.
На основі узагальнення практики діяльності органів місцевого самоврядування зроблено висновок, що на сьогоднішній день існує ціла низка проблем фінансового, політичного та правового характеру, які стоять на перешкоді реального здійснення органами місцевого самоврядування своїх функцій.
При цьому встановлено, що з розвитком законодавчо-нормативного поля держави зростає стимулююча роль політичних факторів стосовно розвитку місцевого самоврядування, поліпшення діяльності його органів. Виявлено, що одночасно діяльність органів місцевого самоврядування виступає не менш потужним фактором розвитку політичної сфери України.
Установлено, що соціально-економічні фактори детермінують формування структури органів місцевого самоврядування, визначення ними функціонально-організаційних принципів і застосування методів у процесі діяльності. При цьому доведено, що від ефективності діяльності органів самоврядування залежить рівень соціально-економічного розвитку територіальної громади, ступінь задоволеності населення умовами життєдіяльності в її межах, рівень і спосіб життя громадян. Для узгодженого розвитку діяльності самоврядних органів відповідно до соціально-економічних потреб громадян обґрунтовано необхідність запровадження соціально-економічного моніторингу територіальної громади.
При дослідженні інших факторів акцент зроблено на особистісних якостях працівників органу місцевого самоврядування.
5. Соціально-територіальні утворення є відкритими системами, що перебувають під впливом зовнішнього конкурентного середовища. Щоб мінімізувати його впливи чи адаптуватися до них, ці соціально-територіальні організми використовують механізми самоорганізації, самоуправління та самоврядування. В останньому випадку утворюється система органів самоврядування, яка будується так, щоб через функціонування максимально забезпечити потреби людини.
Органи місцевого самоврядування, оскільки в їх утворенні беруть участь і держава, і громада (держава визначає порядок їх формування, а територіальна громада обирає представницькі органи, укомплектовує органи управління), повинні забезпечувати баланс інтересів обох сторін. Для цього, використовуючи надані повноваження, органи місцевого самоврядування добирають відповідні методи, через які можна як посилити, так і мінімізувати зовнішні впливи.
Таким чином, виконавчі органи є специфічними елементами (сенсорами) соціально-територіальних утворень, через які держава впливає на ці утворення, а утворення на державу.
Управлінські та громадські послуги, що їх надають органи місцевого самоврядування, змінюються. Цей фактор, а також швидкозмінне середовище, в якому проходить діяльність органів місцевого самоврядування, спонукає їх до пошуку і використання нових принципів і методів, в першу чергу організаційно-функціональних, які дадуть можливість ефективно залучати для досягнення мети як внутрішні ресурси територіальної громади, так і зовнішнього середовища (регіону, держави, міждержавних організацій), налагоджуючи взаємодію механізмів різних управлінських систем (самоврядної, державної) з механізмами самоорганізації та самоуправління. Основна роль у цьому належить системі органів місцевого самоврядування.
6. Вивчені й узагальнені підходи до дослідження діяльності органів місцевого самоврядування, які автор поділив на дослідження проблем діяльності органів територіального самоврядування в рамках зарубіжного досвіду, зокрема вивчення проблем формування нових методів і дотримання найважливіших принципів працівниками органів самоврядування і, відповідно, - в межах вітчизняного досвіду. В рамках першого підходу розглядаються два напрями: 1) вивчення методів і принципів діяльності органів місцевого самоврядування з точки зору місця та ролі останнього в політико-правовому та соціально-економічному розвитку окремо взятої держави; 2) дослідження методів і принципів діяльності органів місцевого самоврядування в рамках інститутів місцевого самоврядування в зарубіжних державах з метою виявлення найраціональніших форм та методів роботи, оптимальних адміністративних структур та засобів нормативного регулювання, запровадження яких в Україні сприятиме розвитку демократії та добробуту населення. Використані підходи до вивчення принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування в рамках другого підходу засвідчують, що якість і рівень застосування цих принципів і методів потребують вдосконалення і уточнення. Без цього неможливо забезпечити реальність місцевого самоврядування в Україні.
7. Динамічна зміна середовища, в якому працюють органи місцевого самоврядування, поява конкуренції (альтернативних надавачів громадських послуг) вимагає від них не тільки відкритості, прогнозування, врахування змін зовнішнього середовища, забезпечення зворотного зв’язку із споживачами послуг, а й орієнтованості на інновації, пошуку таких нових принципів і методів діяльності, що відповідають змінам у зовнішньому середовищі. Перехід до нової ідеології діяльності органів місцевого самоврядування призводить до зміщення акцентів в управлінні з адміністративних на економічні та соціально-психологічні методи, а електронна організація муніципального управління, яка впроваджується сьогодні, повинна будуватися і функціонувати на принципах, що узгоджуються з постулатами Європейського співтовариства щодо загальних інформаційних служб. Досліджуючи стан розвитку суспільних відносин у сфері інформаційних технологій та їх вплив на розвиток та вдосконалення організаційно-функціональних принципів і методів діяльності органів місцевого самоврядування в Україні, можна зробити висновок, що єдине управління й ієрархічна структура цих виконавчих органів перебувають у протиріччі з тяжінням до автономії і децентралізації ефективно автоматизованого робочого місця муніципального службовця. Електронне врядування забезпечує виконання лише тих управлінських дій, які алгоритмізуються. Воно не в змозі замінити висококваліфікованих службовців органів місцевого самоврядування з творчим підходом до пошуку шляхів розв’язання муніципальних проблем.
Зовнішня та внутрішня муніципальна політика безпосередньо зумовлюється здатністю органів місцевого самоврядування організовувати збір та використання інформації. Оскільки органи місцевого самоврядування виступають активними учасниками інформаційних відносин, то на них покладається виконання важливих завдань та функцій у галузі розвитку останніх. Здійснюючи відповідними методами регулюючу діяльність, спрямовану на розвиток інформаційної сфери, що охоплює не тільки телекомунікації, інформаційні системи чи засоби масової інформації, а всю сукупність виробництв і відносин, пов’язаних із створенням, збереженням, обробкою, демонстрацією, передачею інформації в усіх її видах: ділової, розважальної, науково-освітньої, пізнавальної та ін. органи місцевого самоврядування виступають суб’єктами державної інформаційної політики.
8. Розроблені в дисертації науково-прикладні положення і підходи створюють систему технологій реалізації функцій органами місцевого самоврядування відповідними методами. Завдання вибору методів діяльності розв’язується як оптимізаційна задача в тримірному просторі результативність, економічність, ефективність. Розв’язання актуальної з позиції ефективного використання ресурсів проблеми оцінки і вибору методу здійснюється за допомогою експертних оцінок та економіко-математичних розрахунків. Запропоновані положення і підходи доповнюють комплекс засобів орієнтації муніципального управління на соціально-визначений кінцевий результат. Застосування запропонованих рекомендацій має враховувати регіональні особливості здійснення місцевого самоврядування та ступінь реалізованості пріоритету функції.
9. Одержані в дисертації наукові результати можуть бути використані у своїй діяльності органами місцевого самоврядування. Більшість науково-теоретичних і методологічних положень дисертації має характер засобів формування відповідної культури муніципальних службовців. Це відповідає стратегії на інтеграцію до Європейської співтовариства і завданням адміністративної реформи в Україні. Спираючись на позитивні результати, отримані під час апробації запропонованих підходів, до здійснення вибраними методами органами місцевого самоврядування відповідних функцій, можна стверджувати, що розроблені науково-прикладні положення можуть лягти в основу типових рекомендацій для українських міст.
10. Подальші дослідження у предметній галузі мають здійснюватися в рамках проведення муніципальних реформ, які повинні наблизити нас до європейських стандартів місцевого самоврядування. Подальше реформування бюджетних відносин, розвиток ресурсного забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування та розвиток системи гарантій виконання функцій і повноважень органами місцевого самоврядування потребують подальшого вдосконалення методів діяльності та науково-теоретичного їх обґрунтування.
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ
1.
АбдурахимовЮ.В. Взаимодействие органов местного самоуправления и государственной власти в регионе // Регион. 1998. №1. С.148-153.
2.
АблямитовД. Органы национального самоуправления крымских татар // Місцеве та регіональне самоврядування України. 1994. Вип. 4(9). С.40-43.
3.
АбрамовВ. Власть без карьеры: Самоуправление: идея и опыт // Открытая политика. 1996. №11-12. С.17-19.
4.
АбрамовВ.Ф. Местное самоуправление: идея и опыт // СОЦИС. 1997. №1. С.120-126.
5.
АбрамовВ.Ф. Становление местного самоуправления в России: Заоч. круглый стол // СОЦИС. 1998. №4. С.152-167.
6.
АвакьянС.А. Проблемы местного самоуправления на современном этапе // Право. 1998. №2-3. С.25-28.
7.
АграноффР., БраунТ., ТкачукА. Розбудова місцевих рад в Україні: матеріали до навчальної програми (Програма сприяння парламентові України). К., 1999. 122с.
8.
Адміністративна реформа в Україні. Проблеми підвищення ролі Міністерства фінансів України і Національного банку України як інститутів регулювання економіки. Науково-практична конференція. Доповіді, повідомлення. К, 1998. 319с.
9.
АзовкинИ.А. Местные Советы в системе органом власти. М.: Юридическая литература, 1971. 272с.
10.
Актуальні проблеми формування органів місцевого самоврядування в Україні. Ужгород: Програма Центр державного та місцевого управління” при УжДУ, 1997. 288с.
11.
Актуальные проблемы формирования местного самоуправления в Российской Федерации: [Круглый стол” в Ин-те государства и права РАН] // Государство и право. 1997. №5. С.24-25.
12.
АлаевЭ.Б. Социально-экономическая география: Понятийно-терминологический словарь. М.: Мысль, 1983. 350с.
13.
АлексеенкоА.Г. Городские советы Украинской ССР (1917-1920). К., 1960. 132с.
14.
АлимурзаевГ. Местное самоуправление и местные финансы: модель муниципальной общины” // Российский экономический журнал. 1998. №5. С.28-32.
15.
АндресюкБ.П. Місцеве самоврядування в сучасній Україні (політологічний аналіз): Автореф. дис... д-ра політ. наук: 23.00.02 / НАН України; Інститут політичних і етнонаціональних досліджень. — К., 1998. 30с.
16.
АндресюкБ.П. Місцеве самоврядування в сучасній Україні: проблеми і перспективи / НАН України; Інститут національних відносин і політології. — К. : Інформаційно-видавничий центр, 1997. 222с.
17.
АндрушкоВ.К., БаранчикВ.М., БодрухінВ.М., ГриненкоВ.В., ДемянишинВ.Г. Державне управління, державна служба і місцеве самоврядування: Посібник для навч. закл. системи підгот. та підвищ. кваліфікації держ. службовців, керівників держ. підприємств, установ, організацій / Хмельницький ін-т регіонального управління та права / За ред. О.Ю. Оболенського. — Хмельницький: Поділля, 1999. 567с.
18.
АнісімовВ.В. Земельні громади України (1921-1929 роки): Автореф. дис... канд. іст. наук: 07.00.01 / Київський ун-т ім. Тараса Шевченка. — К., 1997. — 16с.
19.
Анохин П.К. Философские аспекты теории функциональной системы: Избранные труды. М., 1978. 400 с.
20.
АнтА. Чи буде самоврядування в Україні європейським? // Віче. 1998. №10. С.48-60.
21.
Аппарат государственного управления: Интересы и деятельность / Отв. ред. В.Ф.Сиренко. К.: Наукова думка, 1993. 165с.
22.
АртеменкоВ. Організаційно-інформаційне забезпечення міського самоврядування в Україні: принципи і напрямки // Регіональна економіка. 1997. №3. С.75-83.
23.
Асоціація визначає нові орієнтири: У Києві відбулися чергові збори Асоціації місцевих і регіональних влад України // Людина і влада. №1. 1999. С.38.
24.
Атаманчук Г.В. Теория государственного управления : Курс лекций / Г. В. Атаманчук. — М. : Юрид. лит., 1997. — 398 с.
25.
АфанасьевВ.Г., УрсулА.Д. Социальная информация // Вопросы философии. 1974. №10.
26.
АфонінА. Закони слабкі без звичаїв // Місцеве самоврядування. 1998. №1-2 (9). С.39-43. С.24-29.
27.
БабичП. Взаємовідносини представницької та виконавчої влади на регіональному рівні: організаційно-правовий аспект // Збірник наукових праць Української Академії державного управління при Президентові України / За заг. ред. В.І.Лугового, В.М.Князєва. К.: В-во УАДУ, 1999. Вип.1. С.124-125.
28.
БабичП. Контроль за діяльністю органів місцевого самоврядування: за і проти // Командор. 1997. №2. С.12-13.
29.
БабійБ.М. Місцеві органи державної влади Української РСР в 1917-1920рр. К., 1956. 268с.
30.
Баймуратов М.О., Клепацький М.М., Князєв В.М., Кравченко В.В., Піцик М.В. Актуальні проблеми виконання законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про місцеві державні адміністрації" / Товариство науковців по сприянню муніципальній реформі. — К. : Атіка, 2003. 288 с.
31.
БаймуратовМ. Законодавство України про місцеве самоврядування: актуальні питання реалізації // Зб. наук. пр. Української Академії державного управління при Президентові України / За заг. ред. В.І.Лугового, В.М.Князєва. К.: В-во УАДУ, 1999. Вип.1. С.300-302.
32.
БаймуратовМ.А. Восприятие Украиной международных стандартов местного самоуправления // Ідеологія державотворення в Україні: історія і сучасність: Матеріали наук.-практ. конф., 22-23 листоп. 1996р. - К., 1997. С.337-340.
33.
БаймуратовМ.А. О формировании международной правосубъектности органов местного самоуправления и участие в этом процесс Украины // Держава і право: Щоріч. наук. пр. мол. вчен. К., 1997. Вип.1. С.133-142.
34.
БаймуратовМ.А., КоссейВ.С. Роль территориальных громад в обеспечении населения минимальными государственными стандартами // Актуальні проблеми політики: Зб. наук. пр. Одеса, 1997. Вип.1-2. С.79-81.
35.
БаймуратовМ.О. Міжнародна правосуб’єктність органів місцевого самоврядування в законодавстві України: Матеріали наук.-практ. конф., травень 1996р., К., 1996. С.459-461.
36.
БакуменкоВ. Системно-ситуаційне зображення процесів управління в соціальних системах // Вісник Української Академії Управління при Президентові України. 1999. №3. С.312-325.
37.
Барабашев Г.В. О хартиях местного самоуправления в США // Конституционный строй России. М., 1995. Вып.2: Вопр.парламентского права. С.119-130.
38.
Барабашев Г.В., Шеремет К.Ф. Советское строительство: Учебник для вузов по спец. "Правоведение" / Г. В. Барабашев, К. Ф. Шеремет. — М. : Юрид. лит., 1981. — 568 с.
39.
БаранС. Новий самоуправний закон. Львів: Діло, 1933. 72с.
40.
Баранчук В.М. Політико-територіальна організація України: проблеми конституційно- правової теорії та практики: Автореф. дис... канд. юрид. наук: 12.00.02 / Київський ун-т ім. Тараса Шевченка. — К., 1997. — 18 с.
41.
Бардиш Г.О., Бардиш Т.В., Васильєва Т.Г. Економічна безпека України і державне регулювання її економіки // Соціально-економічна ефективність: теорія, методологія та практика: Матеріали щорічної науково-практичної конференції 23 січня 2003 р. / За заг. ред. А. Чемериса. Львів: ЛРІДУ УАДУ, 2003. Ч.1. С.154-158.
42.
БарскийА., ДанковА., МикулинА. Финансовая база местного самоуправления // Вопросы экономики. 1999. №3. С.33-41.
43.
БарчукГ.И. Деятельность городского совета народных депутатов и городской государственной администрации по обеспечению законности и правопорядка в сфере торговли: Автореф.дис...канд.юрид.наук: 12.00.02 / Украинская академия внутренних дел. К., 1992. 20с.
44.
БатановО. Функції територіальних громад як специфічних суб’єктів конституційного права: Пробл. місцевого самоврядування // Право України. 1998. №8. С.21-24.
45.
БатановО.В. Функції територіальних громад як суб'єктів місцевого самоврядування в Україні: Автореф. дис... канд. юрид. наук (12.00.02) / НАН України; Інститут держави і права ім. В.М.Корецького. К., 2000. 21с.
46.
БатрименкоВ.І., БорденюкВ.І., ВиноградоваГ.В., ЄрофєєвМ.І., КрегулЮ.І. Закон про місцеве самоврядування в Україні: Наук.-прак. коментар / Інститут законодавства Верховної Ради України / В.Ф.Опришко (ред.). К., 1999. 397с.
47.
Бауман З. Философские связи и влечения постмодернистской социологии // Вопросы социологии. 1992. Т.1. №2. С.5-22.
48.
БаштанникВ. Реформування відносин влади та партій в умовах адміністративної реформи // Зб. наук. праць Української Академії державного управління при Президентові України / За заг. ред. В.І.Лугового, В.М.Князєва. К.: В-во УАДУ, 1999. Вип.2. В 2-х ч. Ч.ІІ. С.20-210.
49.
БаштанникВ. Співробітництво органів місцевої влади і політичних партій гарантія розвитку демократії в Україні // Вісник Української Академії Управління при Президентові України. 1999. №3. С.28-35.
50.
БебикВ.О некоторых итогах выборов органов местного самоуправления в Украине в 1994 году // Киевский центр полит. исслед. и конфликтологии. Бюлл. 1994. №6. С.46-49.
51.
БезсмертнийР. Самоврядування: Конституційна модель і проблеми повноцінного функціонування // Віче. - 1997. №11. С.45-46.
52.
БезсмертнийР.П. Проблеми трансформації ад
- Стоимость доставки:
- 150.00 грн